Справа №229/146/22
Провадження № 1-кп/211/387/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
законного представника потерпілого ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області кримінальне провадження №1-кп/211/387/26 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Очеретине Покровського району Донецької області, громадянство України, раніше не судимий, освіта середньо-спеціальна, працює ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді машиніста автомобільного крану 6-го розряду одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2021 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на подвір?ї за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , побачив біля автомобіля, який стояв перед подвір?ям, неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Запідозривши неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 у крадіжці ковпачків з колес автомобілю, який йому належав, обвинувачений ОСОБА_6 вибіг на вулицю та, висловлюючись нецензурною лайкою, прогнав неповнолітнього ОСОБА_7 разом з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Після чого обвинувачений ОСОБА_10 зайшов до подвір`я, взяв велосипед, на якому став переслідувати неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , наздогнавши останніх біля будинку АДРЕСА_3 .
В цей же день, 26 червня 2021 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, знаходячись біля будинку № 16 по вул. Некрасова в смт. Очеретине Донецької області, під час конфлікту з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 один удар правою ногою взутою у взуття, в область ліктьового суглоба лівої руки, коли останній намагався прикрити лівий бік тулубу під час удару.
У результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закритий косий перелом лівої ліктьової кістки без зміщення, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як ті що потребували для свого лікування термін понад 21 день (3 тижні). Оскільки неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 не чинив ніякого опору, обвинувачений ОСОБА_6 припинив свої протиправні дії та повернувся до місця свого проживання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 він раніше мешкав на одній вулиці в смт. Очеретине Донецької області. Увечері 26.06.2021 року він знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , який на той період часу він разом з родиною орендував. Його авто знаходилось за двором. В цей час він почув розмови біля авто. Коли він вийшов за двір, то побачив трьох підлітків, які почали убігати. Він попросив сина ОСОБА_11 наздогнати їх, оскільки побачив, що на колесах його авто були відсутні оригінальні ковпачки. Потім він повернувся у двір, взяв велосипед і також поїхав за підлітками. На вулиці Виноградній він разом з сином наздогнали ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та почали з`ясовувати навіщо вони скрутили ковпачки з колес. ОСОБА_7 дістав з кишені ковпачки та віддав їх. Після цього, він, діючи емоційно, завдав ОСОБА_7 один удар ногою в область сідниць. Далі, він зателефонував батькам підлітків і повідомив про те, що трапилось. Приблизно через 15 хвилин приїхали матері хлопців, провели з ними виховну бесіду, сіли в авто і поїхали додому. В цей же день, приблизно через 1,5 години матері разом з хлопцями повернулись до нього і почали скандалити з приводу того, що він підняв руку на їх дітей. 
Через три-чотири дні після цих подій, йому зателефонував вітчим ОСОБА_7 та повідомив, що у хлопця зламана рука і запропонував вирішити це питання шляхом надання матеріальної компенсації, але він відмовився. Тоді вітчим ОСОБА_7 сказав йому, що вони звернуться до поліції. В грудні 2021 року його викликали до поліції, де провели слідчий експеримент за його участю. Він не заперечує, що завдав удар потерпілому ОСОБА_7 , однак, на його думку, він не міг заподіяти перелом руки останньому, оскільки по руці удар не наносив. Він пам`ятає, що коли він замахнувся ногою, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 почав відвертатися від удару, однак він не пам`ятає де і в якому положенні знаходилась його рука в цей момент. Удар по сідницям був несильним, оскільки він розумів, що ОСОБА_7 ще дитина. Він не знає коли і при яких обставинах потерпілий ОСОБА_7 міг зламати руку, про цей факт йому повідомили через три дні після цих подій. Просить суд його виправдати, оскільки відсутні докази його вини.

Незважаючи на заняту обвинуваченим ОСОБА_6 позицію, направлену на невизнання своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, подія кримінального правопорушення та його винуватість у вчиненні відносно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України при обставинах зазначених у вироку, підтверджується показаннями потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, протоколами слідчого експерименту, висновками експертиз та іншими доказами по справі, дослідженими безпосередньо у судовому засіданні.

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2021 року були внесені відомості за ст. 122 ч.1 КК України (номер кримінального провадження 12021052140000144). 
Підставою для внесення цих відомостей стала заява ОСОБА_5 , в якій остання, будучи повідомленою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК Країни, вказала, що 26.06.2021 року приблизно о 20 год. 20 хв. ОСОБА_12 , знаходячись біля магазину «Фортуна», заподіяв її сину ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с.108-109). 

Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 він раніше не був знайомий. 26.06.2021 року ОСОБА_6 наніс йому один удар ногою по лівій руці в область ліктя. Після цього удару він не міг розігнути руку, рука набрякла і дуже боліла. Він одразу повідомив про це матері, яка зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила, що у нього перелом руки. Потім вони всі разом пішли до ОСОБА_6 де його матір сказала ОСОБА_6 , що у нього перелом руки, оскільки ОСОБА_6 все заперечував, то почався словесний конфлікт, який тривав приблизно 25 хвилин. Потім вони розійшлися по домівках. Весь час після цього він знаходився вдома. 26.06.2021 року була субота, 27.06.2021 року була неділя, а 28.06.2021 року був вихідний у зв`язку зі святом, тому до лікаря він разом з матір`ю звернувся лише 29.06.2021 року. Лікар-педіатр надав направлення до лікаря-травматолога, який наклав йому гіпс на руку, з яким він проходив два місяці. До конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_6 з рукою у нього було все добре. Він не міг зламати руку десь в іншому місці, оскільки з 26.06.2021 року весь час знаходився дома і не виходив на вулицю.
Показання потерпілого ОСОБА_7 в частині отримання ним тілесних ушкоджень, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №135 від 09.11.2021 року, згідно якої виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження: закритий косий перелом лівої ліктьової кістки без зміщення утворився від дії тупого предмету, можливо, за обставин вказаних в протоколі допиту потерпілого та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як ті, що потребували для свого лікування термін понад 21 день (три тижні) (а.с.121).

Показання потерпілого ОСОБА_7 , які він надав у судовому засіданні, також узгоджуються з його показаннями, які він надавав під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту 15.12.2021 року, згідно яких останній, у присутності законного представника ОСОБА_13 , відтворив обставини події, продемонстрував механізм отримання ним тілесних ушкоджень 26.06.2021 року близько 20 год. 20 хв. по вул. Некрасова (Виноградна) в смт. Очеретине, в результаті нанесення йому власником автомобіля одного удару ногою взутою у взуття в область ліктя лівої руки. Також, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 продемонстрував де і в якому положенні знаходилась його рука під час отримання удару і як саме був нанесений цей удар, а також як він захищався від удару, прикриваючи лівий бік лівою рукою (а.с.122-124).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 135/1 від 17.12.2021 року не виключено, що виявлені тілесні ушкодження: закритий косий перелом лівої ліктьової кістки без зміщення, утворився за обставин, на які вказує ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.12.2021 (а.с.126-127).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 135/3 від 30.12.2021 року не виключена можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень в строк та за обставин на які вказує ОСОБА_7 під час проведення допиту в якості потерпілого від 16.12.2021 року та під час проведення слідчого експерименту від 15.12.2021 року (а.с.147-148).

Також, показання потерпілого ОСОБА_7 , які він надав у судовому засіданні у присутності свого законного представника, підтвердив свідок ОСОБА_9 , який пояснив суду, що 26.06.2021 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гуляли на вулиці в смт. Очеретине. Потім хтось з них запропонував збирати ковпачки з коліс автомобілів. На вулиці Некрасова вони побачили автомобіль, підійшли до нього та почали скручувати ковпачки з коліс. В цей час на вулицю вийшов власник транспортного засобу раніше незнайомий ОСОБА_6 , який почав на них кричати. Вони злякались і побігли. Їх наздогнав син ОСОБА_6 на вулиці Виноградній. Через декілька хвилин під`їхав і сам ОСОБА_6 на велосипеді та почав на них кричати. Потім ОСОБА_6 зліз з велосипеда і наніс йому один удар рукою по потилиці. Після чого, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 один удар ногою по руці, якою він закривався від удару. Він бачив сам момент удару, так як знаходився на відстані приблизно 1,5 м від ОСОБА_7 . Після удару ОСОБА_7 почав триматися за руку. Обвинувачений ОСОБА_6 поводив себе агресивно, кричав на них, а потім зателефонував його матері і повідомив про те, що вони зробили. Через 20-30 хвилин після цього, ОСОБА_7 почав скаржитись на біль в ліктьовому суглобі, його рука опухла. Йому відомо, що після цього інциденту ОСОБА_7 звернувся до лікарні, де йому наклали гіпс. Він впевнений, що причиною перелому руки став удар ногою, який наніс ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_6 . 

Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 не суперечать показанням свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що 26.06.2021 року він разом з матір`ю приїхав в гості до родини ОСОБА_14 . Він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли гуляти. ОСОБА_7 запропонував зняти ковпачки з колес автомобіля, який стояв на вулиці Некрасова. ОСОБА_7 почав скручувати ковпачки і в цей час з воріт вийшов обвинувачений ОСОБА_6 і став на них кричати. Вони побігли по вулиці, однак син ОСОБА_6 наздогнав їх на вулиці Виноградній. Потім на велосипеді під`їхав ОСОБА_6 і дав їм ляпасів. ОСОБА_7 віддав ОСОБА_6 ковпачки. ОСОБА_6 почав на них кричати, після чого наніс ОСОБА_7 один удар правою ногою по лівій руці. Момент удару він бачив на власні очі. Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_7 почав жалітися на біль у руці. Було очевидно, що ОСОБА_7 отримав перелом руки внаслідок удару, який завдав йому обвинувачений ОСОБА_6 ногою.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які вони надали у судовому засіданні, то суд виснує, що вони узгоджуються між собою та не суперечать показанням, які вони надавали 22.12.2021 року під час проведення слідчих експериментів за їх участю (а.с.128-130). 
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 135/2 від 28.12.2021 року не виключено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 : закритий косий перелом лівої ліктьової кістки без зміщення, утворився за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 22.12.2021 (а.с.140-141).

Також, показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які вони надали у судовому засіданні в частині місця вчинення кримінального правопорушення не суперечать протоколу огляду місця події від 28.12.2021 року, згідно якого місцем огляду є відкрита ділянка місцевості по вул. Виноградній в смт. Очеретине Донецької області навпроти будинку № 19, де, зі слів потерпілого ОСОБА_7 , їх наздогнав власник автомобіля та спричинив йому тілесні ушкодження 26.06.2021 року (а.с.142-144).

Таким чином, суд дійшов висновку, що показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 узгоджуються між собою, є логічними та послідовними, не викликають сумнівів у їх достовірності, а також не суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам, що дає змогу суду визнати їх правдивими і такими, що можуть бути покладені в основу вироку при встановленні винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Оцінюючи досліджені судом письмові докази, кожний окремо та у сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку.
Будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Разом з тим, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_6 у частині того, що він не міг заподіяти потерпілому закритий перелом лівої ліктьової кістки, оскільки потерпілий ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які були безпосередніми очевидцями цих подій, у судовому засіданні стверджували, що вищевказані тілесні ушкодження неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 отримав саме в результаті нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 удару ногою по руці останнього 26.06.2021 року. 
Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 визнані судом правдивими, підстав для обмови обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, позицію обвинуваченого ОСОБА_6 спрямовану на не визнання своєї винуватості, суд розглядає, як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
З огляду на вищевикладене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наданий на дослідження суду, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, проводячи судовий розгляд в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні поза розумним сумнівом доведена і його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. 

Мотивом вчинення кримінального правопорушення, на думку суду, стали раптово виниклі неприязні відносини між обвинуваченим ОСОБА_6 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 на ґрунті того, що останній скрутив ковпачки на колесах його автомобіля. 
Метою вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення було заподіяння неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Суд уважає, що обвинувачений ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, який був направлений на протиправне спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 , оскільки він, наносячи останньому удар ногою взутою у взуття, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині та бажав їх настання.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 

Згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, той факт, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується добре.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено. 
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, приймаючи до уваги те що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив умисний злочин середньої тяжкості відносно неповнолітнього, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується добре, суд уважає можливим призначити йому покарання у виді виправних робіт. 
На думку суду такий вид покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувались. Речові докази не долучались.
Процесуальних витрат немає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням із суми заробітку засудженого 10 (десять) відсотків в дохід держави. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили – не обирати. 

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1