Справа № 545/2204/26
Провадження № 3/545/452/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

"02" липня 2026 р. м. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Ткачук О.В., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебувають матеріали справ по притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 656382 від 03.05.2026, складеного відносно ОСОБА_1 , 03.05.2026 о 19:10, в с. Ватажкове, вул.. Козацька, 50, водій керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру 906315, чим порушив п.2.5 ПДР – відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 995649 від 03.05.2026, ОСОБА_1 03.05.2026, близько 19-00 год. За адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини гр.. ОСОБА_2 , а саме висловлював погрози та образи в її адресу, чим було завдано шкоду її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне порушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне адміністративні справи у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (№ 545/2204/26, № 3/545/452/26) та за ч.1 ст. 130 КУпАП (№ 545/2305/26, № 3/545/476/26), розглядати в одному провадженні, присвоївши номер № 545/2204/26, № 3/545/452/26.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Суду пояснив, що 03.05.2026 близько 19 год. він з дружиною повернулися до дому з міста, взяли 1 литр пива. Він випив невелику кількість пива, після чого у них з дружиною виникла обоюдна сварка, під час якої дружина викинула його речі за двір. Він вийшов за двір та зателефонував своєму другу ОСОБА_3 . Коли він перебував за двором, на вулиці, до нього на автомобілі під`їхав лісник ОСОБА_4 та попросив заїхати до нього, щоб забрати гроші. Потім підійшов його друг ОСОБА_5 , якого ОСОБА_1 попросив звозити його до лісника на належному ОСОБА_1 автомобілі. Павло сів за кермо та вони поїхали до лісника, де ОСОБА_1 забрав гроші. За кермом весь час був ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_1 вирішив переночувати в машині, машину ОСОБА_5 припаркував біля першої хати від лісу та пішов до дому. Через 10 хвилин ОСОБА_1 зателефонували працівники поліції та повідомили, що чекають його біля його дому по АДРЕСА_1 . Він повернувся пішки до дому. Представники поліції обшукали його, потім обшукали його автомобіль. Потім знову повернулися до місця проживання ОСОБА_1 , сказали, що він п`яний та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою «Драгера», він відмовився, пославшись на те, що він не керував транспортним засобом. Пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі йому не пропонували. 
Захисник Матвієць В.М. в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 173-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, оскільки на наданому відеозаписі з бодікамери поліцейського не зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КупАП відсутній, оскільки між подружжям відбувалась обоюдна сварка.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 03 травня 2026 року приблизно о 18-19 години вечора йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив підійти до його двору. Після того, як ОСОБА_6 підійшов, ОСОБА_1 попросив відвезти його до лісника. ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля, що належить ОСОБА_1 , та відвіз останнього до лісника. Після чого вони разом із ОСОБА_1 поїхали в ліс, побалакали там 10 хвилин, ОСОБА_1 йому повідомив, що посварився з дружиною та буде ночувати в машині. Вони повернулись до села, ОСОБА_6 припаркував автомобіль та пішов до себе додому, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі. За кермом весь час був ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 03.05.2026 ввечері він на автомобілі під`їхав до будинку, де проживає ОСОБА_1 , побачив останнього біля двору. Вони перебалакали та домовились, що ОСОБА_1 заїде до нього, щоб ОСОБА_7 віддав йому гроші, які раніше запозичив, після чого він поїхав до себе додому. Через деякий час приїхав ОСОБА_1 разом із ОСОБА_8 на автомобілі ОСОБА_1 ОСОБА_7 повернув ОСОБА_1 гроші, після чого ОСОБА_1 з ОСОБА_6 поїхали. За кермом автомобіля весь час перебував ОСОБА_9 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 03 травня 2026 року вони приїхали із чоловіком додому, взяли 2 л. пива. Чоловік випив трохи пива, після чого між ними виникла обоюдна сварка, внаслідок якої вона викинула речі чоловіка за двір. Чоловік вийшов за двір. Після чого вона побачила, як до двору під`їхала машина, на якій їздить лісник. Після того, як машина лісника поїхала, до чоловіка підійшов ОСОБА_9 , який є другом їхньої родини. Потім вона побачила, як поїхала машина чоловіка. Хто саме сидів за кермом, вона не бачила. Також зазначила, що надала письмові пояснення поліцейським під впливом негативних емоцій, які відчувала до свого чоловіка після сварки з ним.
Вислухавши ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до таких висновків.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, у відповідності до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, на кожного водія покладено імперативний обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Однак вказаний обов`язок прямо пов`язаний із статусом особи як водія, тобто суб`єкта, який фактично здійснює керування транспортним засобом. Виконання або невиконання приписів пункту 2.5 ПДР не може оцінюватися окремо від встановлення того, чи була особа на момент пред`явлення вимоги дійсним водієм. Таким чином, застосування ч.1 ст.130 КУпАП можливе лише тоді, коли орган, що розглядає справу, встановить, що особа насправді керувала транспортним засобом, виконувала технічні дії, спрямовані на приведення його у рух або зміну параметрів руху, і лише тоді її відмова набуває юридичного значення та може утворювати склад адміністративного правопорушення.
Частина перша статті 130 КУпАП містить чітко окреслені склади адміністративних правопорушень, що стосуються безпеки дорожнього руху: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння; передача керування особі у такому стані; а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Кожний із цих складів має свою обов`язкову об`єктивну сторону. Застосовуючи цю норму, суд повинен встановити первісну та ключову обставину факт керування транспортним засобом. У випадку відмови від огляду закон прямо визначає суб`єктний критерій: відмовитися від огляду може лише особа, яка сама керує транспортним засобом. Таким чином, відмова, вчинена особою, що не здійснювала керування, не підпадає під диспозицію статті 130 КУпАП і не є правопорушенням.
Отже, відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі, без належного, юридично достовірного та підтвердженого доказами факту керування транспортним засобом, не утворює складу адміністративного правопорушення. Правозастосовна практика виходить із того, що доказування у справах цієї категорії базується на встановленні послідовності події: спочатку факт керування, потім факт ознак сп`яніння або відмови від огляду. Неприпустимо замінювати цю послідовність припущеннями або формальними позначками у протоколі. Процедура застосування ст.130 КУпАП не може перетворюватися на автоматичне притягнення особи до відповідальності виключно на підставі того, що вона перебувала біля транспортного засобу або мала зовнішні ознаки сп`яніння. Лише доведений факт керування створює юридичну основу для подальшої оцінки відмови від огляду.
Правовий зміст принципів індивідуалізації юридичної відповідальності, закріплений у ст.61 Конституції України, а також презумпції невинуватості, визначеної ст.62 Конституції України, виключає можливість притягнення особи до відповідальності на основі припущень, суб`єктивного переконання працівника поліції чи формальних записів без належного доказового підтвердження. Органи, наділені повноваженнями складати протоколи про адміністративні правопорушення, зобов`язані довести в установленому законом порядку наявність кожного елементу складу правопорушення. Якщо факт керування не встановлений, правовий механізм застосування ст.130 КУпАП не може бути активований, адже склад відсутній вже на первинному етапі. Отже, будь-які сумніви щодо реальності керування транспортним засобом особою, яка притягається до відповідальності, безумовно тлумачаться на її користь.
Під час судового розгляду був досліджений відеозапис, долучений до адміністративного матеріалу. Аналіз зазначеного відеозапису показав, що зафіксовані на ньому події не містять жодного моменту, що підтверджував би здійснення керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 . У матеріалах справи відсутній відеофрагмент, де транспортний засіб перебуває у русі під контролем ОСОБА_1 , де він здійснює технічні дії, спрямовані на приведення автомобіля у рух, або на зміну його швидкості чи напряму. Відеозапис не демонструє жодної поведінки, яка б свідчила про роль ОСОБА_1 як водія; навпаки, зафіксовані заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом. Крім того, факт керування ОСОБА_1 автомобілем після вживання ним алкогольних напоїв спростовується показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які у судовому засіданні підтвердили, що автомобілем керував безпосередньо ОСОБА_6 , а не ОСОБА_1 . 
Надані дружиною ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , письмові пояснення від 03.05.2026, додані до матеріалів справи на підтвердження факту керування автомобілем її чоловіком в стані алкогольного сп`яніння, суд оцінює критично, оскільки вказані пояснення не містять твердження щодо безпосереднього керування вказаним автомобілем саме її чоловіком. Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що бачила як до її чоловіка підійшов друг їх родини ОСОБА_6 , після чого автомобіль поїхав, але хто саме перебував за кермом (її чоловік чи ОСОБА_6 ) вона не бачила. 
При цьому суд враховує, що усі сумніви щодо фактичних обставин події тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд наголошує, що сам факт наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, не створює юридичної підстави вважати особу водієм. Водій це особа, яка виконує активні технічні дії з управління транспортним засобом, тобто контролює його рух. Аби встановити факт керування, закон вимагає наявності об`єктивних доказів, що підтверджують здійснення таких дій. Водночас працівники поліції обмежилися формальною вказівкою у протоколі, не надавши жодного об`єктивного доказу на підтвердження цього факту.
За таких обставин суд приходить до висновку, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутня. Не встановлено ключової обставини факту керування транспортним засобом. А відтак відмова від огляду, яку працівники поліції зафіксували у протоколі, не має правового значення, оскільки особа не виконувала функцій водія. Відмова, вчинена особою, яка не керує транспортним засобом, не підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, а отже не може тягнути адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.247 КУпАП провадження підлягає закриттю у разі відсутності події або складу адміністративного правопорушення. З огляду на повну відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також неможливість визнання юридично значущою його відмови від огляду, суд дійшов переконання, що у даному випадку відсутня як подія, так і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд зазначає таке.
Згідно з диспозицією ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Встановлено, що за даними протоколу про адміністративні правопорушення від 03.05.2026, складеного відносно ОСОБА_1 , йому у вину поставлено вчинення домашнього насильства, а саме умисних дій психологічного характеру.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 03.05.2026 між ним та його дружиною ОСОБА_2 виникла обоюдна сварка, внаслідок якої його дружина – ОСОБА_2 викинула його речі за двір. ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтвердила наявність обоюдних дій під час сварки та відсутність завданої їй з боку ОСОБА_1 шкоди психічного характеру. При цьому суд звертає увагу, що, звичайна сімейна сварка не характерна для об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. З урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку про недоведеність у даному випадку як події, так і складу вказаного адміністративного правопорушення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 173-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя    О.  В.  Ткачук