ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/12539/25
категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, 

встановив:

ЗДо Житомирського окружного адміністративного суду звернулась представниця ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 № 0279162407 форми "ПС" на суму 1 020,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 №0279152407 форми "Р" на суму 4 153,16 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 № 0279132407 форми "Р" на суму 49 838,02 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 № 0279282407 форми "С" на суму 73 793,18 грн;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 №0279252407 на суму 14 435,83 грн;
- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 №Ф-0279222407 на суму 36 089,58 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що ГУ ДПС у Житомирській області неналежним чином повідомило позивача про призначення перевірки та про її результати, а також порушено тривалість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Окрім того, у позові зазначено, що ГУ ДПС у Житомирській області безпідставно винесені податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки).
Ухвалою судді від 05.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
20.06.2025 до суду надійшов відзив від Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - ГУ ДПС в Житомирській області, відповідач) в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Зазначив, що контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) з питань дотримання законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 10.09.2019 по 19.02.2021 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.09.2019 по 19.02.2021, як фізичної особи - підприємця з підстав отримання контролюючим органом повідомлення про припинення підприємницької діяльності. За результатами перевірки складено акт від 24.10.2024 №22279/06-30-24-07/ НОМЕР_1 та встановлені порушення, які не спростовані позивачем, а тому спірні рішення винесені відповідачем правомірно.
08.07.2025 до суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив в якій вказує, що ознайомившись із аргументами проти позовних вимог, вважає, що вони є безпідставними, суперечать фактичним обставинам справи, не спростовують доводів наведених у позовній заяві, ґрунтуються на численних припущеннях і неправдивих маніпуляціях, не підкріплені належними та допустимими доказами, не відповідають первинним документам та викладає в даній відповіді пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
08.06.2026 суд прийняв ухвалу про витребування доказів у відповідача.
15.06.2026 від представника ГУ ДПС в Житомирській області надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів.
18.06.2026 від представниці ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі в яких викладає додаткові пояснення щодо документів, долучених до матеріалів справи а також щодо обставин справи в цілому та просить задовольнити позовні вимоги.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
На підставі пп. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, пп.7 5.1.2 п. 75.1 ст.75, пп. 78.1.7 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78, ст. 79, ст. 82, пп. 52-2. підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, ст. 13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі - Закон №2464) з 11.10.2024 по 17.10.2024 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків - ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 ) з питань дотримання законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 10.09.2019 по 19.02.2021 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.09.2019 по 19.02.2021, як фізичної особи - підприємця.
За результатами вказаної позапланової невиїзної перевірки діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 відповідач склав акт від 24.10.2024 №22279/06-30-24-07/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) в якому встановив порушення, зокрема:
- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162. пп.163.1.1 п.163.1 ст.163. пп.164.1.3 п.164.1 ст.164. пп.1.1 та пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України ФОП ОСОБА_1 в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 276 877,27 грн., що відповідно призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 4153,16 грн, в тому числі за 2020 рік в сумі 4153,16 грн;
- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177, п.177.10 ст.177 ПК України, пп.5, пп.6 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 ФОП ОСОБА_1 занижено в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 загальний оподатковуваний дохід в сумі 348035,84 грн та занижено документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю, на загальну суму 71158,57 грн, в результаті чого було занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 276 877,27 грн., що призвело до заниження в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 49838,02 грн., в тому числі в 2020 році в сумі 49838,02 грн;
- п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 ФОП ОСОБА_1 в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 не проведено розрахункові операції в готівковій формі через реєстратори розрахункових операцій моделі МINI - ФП 54.01 (фіскальний номер - 3000736155) з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, та/або з застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, на загальну суму 52935,45 грн, в тому числі в 2019 році 11257 грн, в 2020 році 41678,45грн;
- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464, встановлено заниження позивачем в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 у звітності сум чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22,0% з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та розміру мінімального страхового внеску, за 2020 рік на загальну суму 164 043,38 грн, що призвело до заниження єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22,00% в 2020 році на загальну суму 36 089,58 грн.
За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС було прийнято наступні податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки):
- податкове повідомлення - рішення форми «ПС» №0279162407 від 25.11.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу «Адміністративні штрафи та інші санкції» (код платежу 21081103) в сумі 1 020,00 грн;
- податкове повідомлення - рішення форми «Р» №0279132407 від 25.11.2024 про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу «Податок на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (код платежу 11010500) в сумі 49 838,02 грн;
- податкове повідомлення - рішення форми «Р» №0279152407 від 25.11.2024 про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (код платежу 11011001) в сумі 4 153,16 грн;
- податкове повідомлення - рішення форми «С» №0279282407 від 25.11.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі (код платежу 21080900) в сумі 73 793,18 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №0279222407 від 25.11.2024 по платежу «Єдиний соціальний внесок для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» (код платежу 71040000) в сумі 36 089,58 грн;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0279252407 від 25.11.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій по платежу «Єдиний соціальний внесок для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» (код платежу 71040000) в сумі 14 435,83 грн.
Позивач не погодившись з висновками акту перевірки та з прийнятими на його підставі спірними рішеннями звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).
Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючим органом в межах його повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 79.2. статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Представниця позивача стверджує, що ОСОБА_1 не отримував ані копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, ані письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки жодним способом, ані наручно, ані через електронний кабінет платника податків, ані поштовим листом.
Суд зазначає, що пп. 2 п. 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 05.03.2009 №270 (далі за текстом - Правила №270), вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції, що визначається оператором поштового зв`язку.
Згідно з пп. 9 п. 2 Правил № 270 дає визначення повідомленню про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплату коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.
Отже графи у повідомленні про вручення поштового відправлення "вручено" чи "виплачено" стосуються відповідно вручення поштового відправлення чи виплати грошей за поштовим переказом.
Відповідно до п. 91 Правил №270 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплат коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник об`єкта поштового зв`язку на підставі пред`явленого адресатом (одержувачем) документа, що посвідчує особу згідно із законодавством.
Отже, перевірка документів, що посвідчують особу адресата, особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку.
Відповідно до п. 32 Правил №270 поштове відправлення, поштовий переказ супроводжує така інформація, що надається відправником або зазначається на поштовому відправленні, якщо обов`язковість її надання (зазначення на поштовому відправленні) встановлена оператором поштового зв`язку: найменування адресата (одержувача) та відправника: для фізичних осіб прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), для юридичних осіб повне найменування підприємства, установи, організації, якщо відомо ім`я та прізвище адресата.
Суд критично ставиться до наведених доводів представниці позивача так як вони спростовуються матеріалами справи - ГУ ДПС у Житомирській області направило письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 від 06.09.2024 №187/06-30-24-07 поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу: АДРЕСА_1 (трек - номер поштового відправлення №0600959638826) 06.09.2024, яке вручене 13.09.2024 особисто позивачу. 
Доводи, що на рекомендованому повідомленні про вручення даного поштового відправлення розписався не позивач і взагалі такого №0600959638826 не зареєстровано в системі - суд не приймає, адже представниця позивача відстеження трек-номеру зробила аж 03.07.2025, тому інформація стосовно пересилання даного поштового відправлення в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня, у зв`язку з тим, що воно було прийнято до пересилання більше ніж півроку тому. У повідомленні про вручення поштового відправлення №0600959638826 міститься підпис особи адресата, яка отримала поштове відправлення. Крім того позивач, відповідно до власноручно написаного опису документів від 14.10.2024 надав до ГУ ДПС у Житомирській області частину документів. 
При цьому, представниця позивача не надала суду доказів того, що працівник поштового зв`язку порушив п. 91 Правил №270 в частині перевірки особи адресата та її повноважень при врученні поштового відправлення. Також суд зазначає, що працівник поштового зв`язку не вносив відміток щодо неправильності зазначеної адреси або відсутності адресата.
Пунктом 78.6 ст. 78 ПК України визначено, що строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Так, згідно п. 82.2 ст. 82 ПК України, тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у підпункті 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, проводиться у строк, визначений абзацом першим цього пункту, за наявності за два останні календарні роки одночасно таких умов:
платником податку подано податкову декларацію про відсутність доходів від провадження господарської діяльності;
платник податку не зареєстрований як платник податку на додану вартість;
в контролюючих органах відсутня податкова інформація щодо:
використання платником податку найманої праці фізичних осіб;
відкритих платником податку рахунків у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг/електронних гаманцях в емітентах електронних грошей.
У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три робочі дні до дня її завершення або якщо надіслані у порядку, передбаченому абзацом першим пункту 44.7 статті 44 розділу I цього Кодексу, документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три робочі дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки може бути додатково продовжено до строків, встановлених цим пунктом, на строк три робочі дні.
Представниця позивача стверджує, що термін документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 становив 5 робочих днів, замість встановлених законом 3 днів, а акт перевірки складено 24.10.2024, що свідчить про те, що перевірка тривала не в строки встановлені п. 82.2 ст. 82 ПК України. Відповідно порушення відповідачем процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, результати якої не можуть нести для платника жодних негативних наслідків, а тому оскаржувані рішення прийняті за результатами такої протиправної перевірки підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Представник відповідача пояснив, що відповідно до п. 82.2 ст. 82 ПК України дана документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 була проведена з 11.10.2024 по 17.10.2024 (5 робочих днів), так як платником податку порушено одночасність таких умов: платником податку були подані податкові декларації про майновий стан і доходи за 2019 та 2020 роки, де відображався дохід від провадження господарської діяльності; протягом перевіряємого періоду платником було відкрито 2 рахунки у банках.
Суд не приймає доводи представниці позивача, що перевірка тривала не в строки встановлені п. 82.2 ст. 82 ПК України оскільки матеріалами справи підтверджується недотримання наявності за два останні календарні роки одночасно умов передбачених п. 82.2 ст. 82 ПК України, так як платником податку ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про відсутність доходів від провадження господарської діяльності, навпаки прослідковується здійснення підприємницької діяльності за перевіряємий період і отримання доходу, тому перевірка позивача тривалістю 5 робочих днів, як зазначено в наказі від 05.09.2024 №2114-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 » відповідає приписам чинного законодавства.
Водночас, як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
У свою чергу положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Стосовно прийнятого ГУ ДПС в Житомирській області податкового повідомлення-рішення від 25.11.2024 №0279162407, яким встановлено порушення пп. 16.1.2, п.16.1 ст.16, п.44.1, ст.44, пп."б" п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 ПК України та Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 №1286/24218, а саме: ненадання ФОП ОСОБА_1 для перевірки первинних документів (книги обліку доходів та витрат, накладних, чеків, рахунків, оплати, авансових звітів, чеків РРО) за 2019-2021 роки суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 16.1.2. п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 ПК України.
Згідно з пп. "б" п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.
У п. 177.10 ст. 177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.
Облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності.
Облік доходів і витрат від здійснення діяльності з роздрібної торгівлі пальним, з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, яка здійснюється за адресою місця роздрібної торгівлі пальним, ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності.
Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Відповідно до вимог п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з ч. 3 пп.44.3.4. п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 статті 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого ПК України граничного терміну подання такої звітності.
У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 статті 44 ПК України, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 ПКУ), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.
Як видно з матеріалів справи ГУ ДПС у Житомирській області позивачу 06.09.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено запит від 06.09.2024 №20294/6/06-30-24-07 з проханням надати крім іншого: книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, за період, що підлягає перевірці. 
Як видно із копії заяви ОСОБА_1 від 14.10.2024 він надав контролюючому органу відповідно до опису документів: банківські виписки за період з 11.09.2019 до 20.02.2021; реєстраційні та дозвільні документи 44 арк.; видаткові накладні, чеки, акти виконаних робіт, рахунки на оплату (товарів та послуг); договір з постачальниками.
Станом на 17.10.2024 (день закінчення перевірки) позивач не надав до ГУ ДПС у Житомирській області книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та інших документів згідно із зазначеним переліком, про що відповідач склав акт про надання документів не в повному обсязі від 17.10.2024 №814/06-30-24- 07/322071485.
Відповідно до пп. 121.1. ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Представниця позивача пояснює, що запит від 06.09.2024 №20294/6/06-30-24-07 з проханням надати документи за період, що підлягає перевірці позивач не отримував, однак не пояснює яким чином 14.10.2024 ОСОБА_1 надав контролюючому органу відповідно до опису документів: банківські виписки за період з 11.09.2019 до 20.02.2021; реєстраційні та дозвільні документи 44 арк.; видаткові накладні, чеки, акти виконаних робіт, рахунки на оплату (товарів та послуг); договір з постачальниками. 
На підставі наведеного суд вважає, що ГУ ДПС у Житомирській області правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 25.11.2024 №0279162407 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 1020,00 грн, а порушення встановлене контролюючим органом не спростоване належними доказами.
Стосовно прийнятих ГУ ДПС в Житомирській області податкових повідомлень-рішень від 25.11.2024: 
- № 0279152407 форми "Р" на підставі порушення позивачем пп.162.1.1 п.162.1 ст.162. пп.163.1.1 п.163.1 ст.163. пп.164.1.3 п.164.1 ст.164. пп.1.1 та пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, що призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 4153,16 грн; 
- № 0279132407 форми "Р" на підставі порушення позивачем пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177, п.177.10 ст.177 ПК України, пп.5, пп.6 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, що призвело до заниження в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 49838,02 грн, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У силу пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Порядок обчислення і сплати податку на доходи фізичних осіб врегульовано розділом IV ПК України, згідно з пунктом 162.1 статті 162 якого платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (пункт 163.1 статті 163 ПК України).
Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 177.2. ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Пунктом 179.1 статті 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Також відповідно до підпунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
За приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 87.11 статті 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Як видно з акту перевірки ФОП ОСОБА_1 в період з 10.09.2019 до 19.02.2021 занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 276 877,27 грн, що відповідно призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 4153,16 грн., в тому числі за 2020 рік в сумі 4153,16 грн.
Як зазначає контролюючий орган вина ФОП ОСОБА_1 доводиться недбалістю даного платника податку, яка полягає:
1. У відсутності контролю за своєчасністю подання до контролюючого органу ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік (додаток Ф2 до неї);
2. У відсутності документального підтвердження витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманими доходами, задекларованими у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019-2020 (додатку Ф2 до неї). 
Вищезазначене призвело до заниження ФОП ОСОБА_1 в періоді з 10.09.2019 до 19.02.2021 загального оподатковуваного доходу на суму 348 035, 84 грн та занижено документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю, на загальну суму 71 158,57 грн, в результаті чого було занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 276 877,27 грн, що призвело до заниження в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 4153,16 грн., в тому числі за 2020 рік в сумі 4153,16 грн.
Також контролюючий орган зазначає, що перевіркою правильності визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, що підлягають відображенню у колонці 6 рядка 10, колонці 6 рядка 10.7 розділу ІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 - 2021 роки «Сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті самостійно», колонці 3 рядка 22.1 розділу IV податкових декларації про майновий стан і доходи за 2019 -2021 «Сума податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного (податкового) року», встановлено його заниження в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 на загальну суму 49838,02 грн., в тому числі в 2020 році в сумі 49838,02 грн.
Вказує, що платник податків ФОП ОСОБА_1 був чи міг бути обізнаний щодо обов`язку подання до контролюючого органу ліквідаційної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік (додатку Ф2 до неї) та декларування доходів у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019-2020 (додатку Ф2 до неї) у повному обсязі загального оподатковуваного доходу отриманого від провадження підприємницької діяльності, а також необхідності документального підтвердження витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманими доходами, задекларованих у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019-2020 (додатку Ф2 до неї).
Представниця позивача заперечує проти таких доводів відповідача та пояснює, що позивач надав відповідачеві усі необхідні документи, що підтверджують понесені витрати за період перевірки з 10.09.2019 по 19.02.2021 у загальному розмірі 150 674,11 грн. Разом з тим, відповідач в акті перевірки стверджує, що перевіркою встановлено понесені витрати позивачем у розмірі 37 578,93 грн та робить хибний висновок про заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 276 877,27 грн, що відповідно призвело до заниження в перевіряємому періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 4 153,16 грн та податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 49 838,02 грн. Жодних додаткових документів, необхідних для складання акту перевірки, відповідач не запрошував. Так само відповідач знехтував своїм правом щодо надсилання запитів контрагентам для з`ясування усіх обставин справи. Більше того, акт перевірки не містить чіткого переліку документів, використовуючи які, контролюючий орган дійшов до висновку про заниження в перевіряємому періоді військового збору та податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету.
Суд критично ставиться до доводів представниці позивача, які стосуються проведення перевірки та направлення документів контролюючим органом оскільки не встановив порушень чинного законодавства під час процедури проведення перевірки та направлення документів ГУ ДПС у Житомирській області.
Стосовно висновку контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподаткованого доходу на загальну суму 276 877,27 грн суд зазначає, що висновок контролюючого органу викладений в акті перевірки п. 2.1.2. розділу 2 Визначення загального оподатковуваного доходу, документально підтверджених витрат, пов`язаних з діяльністю, чистого оподатковуваного доходу в якому вказано наступне.
На поточний рахунок № НОМЕР_2 відкритий у Київське ГРУ АТ "Приватбанк" (МФО 321842) ФОП ОСОБА_1 надійшло грошових коштів, як оплата за отримані товари по еквайрінгу та внесення торгівельної виручки в сумі 372577,65 грн в тому числі в 2019 році - 11 257, 00 грн (з них 11 220 - внесення торгівельної виручки, 37 грн розрахунки по банківському терміналу), в 2020 році - 361320,65 грн. Виторги через РРО за 2019 рік відсутні. Рух коштів по банківському рахунку наведено в додатку №2 до першого примірника акту перевірки.
Згідно інформації про виторги РРО, що міститься в ITC «Податковий блок», сума готівкових розрахунків за період з 10.09.2019 по 19.02.2021 по РРО МІНІ ФП54.01 (фіскальний номер №3000736155) становила 332 589,20 грн включаючи акцизний податок (10093,05 грн) в тому числі за 2020 рік - 332 589,20 грн, з яких 12 947 грн готівкою, а 319642,20 грн проведено через банківський термінал.
Тобто, враховуючи вимоги п.177.2 ст.177, пп.177.3.1 п.177.3 ст.177 ПК України за результатами перевірки було встановлено, що фактичний обсяг загального оподатковуваного доходу отриманий ФОП ОСОБА_1 у періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 від реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів та інших товарів становить 362 484,60 грн без акцизного податку, в тому числі за 2019 рік в сумі 11257,00 грн та за 2020 рік 351 227,60 грн.
Враховуючи вищевказане контролюючий орган зазначає, що в порушення п.177.2 ст.177 ПК України ФОП ОСОБА_1 занижено в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 загальний оподатковуваний дохід на загальну суму 348 035,84 грн, в тому числі за 2019 рік у сумі 7664,96 грн та за 2020 рік у сумі 340 370,48 грн у зв`язку з невключенням до його складу сум грошових коштів, що надійшли, як оплата за реалізовані товари.
Аналізуючи висновки контролюючого органу, викладені в п. 2.1.2 розділу 2 акту перевірки, суд зазначає, що в їх основу покладено виключно математичне порівняння показників руху коштів на банківському рахунку позивача та інформації ITC «Податковий блок» щодо виторгів РРО. 
Суд наголошує, що рух коштів по банку (зокрема еквайринг та самостійне внесення виручки) та фіксація операцій через РРО мають різну правову і технічну природу. Сама по собі математична розбіжність між ними у звітних періодах не є безумовним доказом приховування виручки чи заниження доходу. 
Щодо донарахування податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) та військового збору, суд зазначає, що об`єктом оподаткування для ФОП на загальній системі є чистий оподатковуваний дохід — тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами (ст. 177 ПК України). Матеріалами справи спростовуються висновки контролюючого органу про заниження чистого доходу на 276 877,27 грн, оскільки відповідач під час проведення невиїзної перевірки проігнорував реальні витрати платника, безпідставно зменшивши їх до 37 578,93 грн замість визначних позивачем 150 674,11 грн. 
Оскільки акт перевірки не містить чіткого переліку первинних документів, на підставі яких податковий орган визначав витрати, а контролюючий орган знехтував своїм правом надіслати запити контрагентам чи витребувати додаткові роз`яснення, суд констатує, що розрахунок податкових зобов`язань із ПДФО (на суму 49 838,02 грн) та військового збору (на суму 4 153,16 грн) ґрунтується на припущеннях. 
З огляду на ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач не виконав обов`язок доказування та не надав належних доказів на підтвердження вини платника податків. За таких обставин, податкові повідомлення-рішення від 25.11.2024 №№0279152407, 0279132407 винесені ГУ ДПС в Житомирській області в частині донарахування ПДФО та військового збору є протиправними та підлягають скасуванню.
Стосовно винесення податкового повідомлення-рішення від 25.11.2024 №0279282407, яким ГУ ДПС в Житомирській області визначило порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон №265/95-ВР) ФОП ОСОБА_1 в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 не проведено розрахункові операції в готівковій формі через реєстратори розрахункових операцій моделі МINI - ФП 54.01 (фіскальний номер - 3000736155) з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, та/або з застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, на загальну суму 52935,45 грн., в тому числі в 2019 році 11257 грн., в 2020 році 41678,45грн суд встановив наступне.
Як вказано в акті перевірки ФОП ОСОБА_1 для проведення розрахунків за готівкові кошти в перевіряємому періоді використовувався реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) у нежитловому приміщенні за адресою вул. Саксаганського, 27-г, м. Київ, Голосіївський район - реєстратор розрахункових операцій моделі МINI - ФП 54.01, дата виготовлення - 01.06.2016, заводський номер - ПР5401107203, фіскальний номер - 3000736155, дата реєстрації РРО - 26.09.2019, дата скасування реєстрації РРО - 27.11.2020.
Як вже встановлено судом у відповідь на запит контролюючого органу від 06.09.2024 №20294/6/06- 30-24-07 з проханням надати книги обліку РРО, Книгу доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, виписки банку за період, що підлягає перевірці, який позивач отримав 13.09.2024, ним було надано документи не в повному обсязі, про що складено акт про надання документів не в повному обсязі від 17.10.2024 №814/06-30-24- 07/3220714855.
Згідно з даними про виторги по РРО, що містяться в ІТС «Податковий блок», сума розрахунків за період з 10.09.2019 по 19.02.2021 по РРО МINI - ФП 54.01 (фіскальний номер - 3000736155) становила 332 589,20 грн.
Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Пп.177.3.1 п.177.3 ст.177 ПК України визначено, що не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
ФОП ОСОБА_1 для проведення перевірки надано банківські виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_2 , по якому відповідно надходили кошти згідно банківського терміналу та які відповідно повинні проводитись через РРО.
Як встановлено ГУ ДПС в Житомирській області згідно з виторгами РРО АІС “Податковий блок”, банківських виписок за 2019 -2021 обсяг валового доходу отриманий від готівкової виручки реалізації товарів та надходження коштів на банківський рахунок через банківський термінал з урахуванням акцизного податку за 2019 становив 11257,00 грн (через термінал лише 37 грн, решта торгова виручка - 11220,00 грн), за 2020 рік 361320,65 грн (319642,20 грн проведено через банківський термінал, 12947,00 - готівкові кошти).
Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Як зазначає відповідач в ході перевірки відповідно до норм п.177.1 ст.177, пп.177.3.1 п.177.3 ст.177 ПК України, п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР було встановлено, що позивачем в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 було отримано надходження коштів від покупців за реалізовані товарно - матеріальні цінності (роботи, послуги) без проведення розрахункових операції через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, та/або без застосування зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, на загальну суму 52 935,45 грн., в тому числі в 2019 році 11 257,00 грн., в 2020 році 41678,45грн.
Згідно з п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання вчинене вперше - 100 відсотків: 11220,00 х 100% = 11 220 грн за кожне наступне вчинене порушення - 150 відсотків: 41715,45 х 150% = 62 573,18 грн. На підставі викладеного ГУ ДПС у Житомирській області винесло податкове повідомлення-рішення від 25.11.2024 №0279282407, загальна сума фінансової санкції 73 793,18 грн.
Представниця позивача заперечує щодо встановленого порушення та пояснює, що вищевказана інформація базується виключно на підставі даних ІТС «Податковий блок». Разом з тим, інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Податковий блок» як доказу чи джерело права не може використовуватись, оскільки інформація, отримана з цієї системи, має переважно інформативний характер і не є належним доказом у розумінні процесуального законодавства. 
Посилається на практику Верховного Суду у постанові якого від 23.04.2020 у справі №520/4829/19 вказано, що інформація з інформаційно-аналітичних баз, зокрема щодо контрагентів суб`єкта господарювання, має виключно інформативний характер і не може бути визнана належним доказом без підтвердження іншими доказами. А у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, підкреслено, що акти перевірок, які базуються виключно на даних ІТС «Податковий блок», можуть бути визнані недопустимими доказами, якщо вони отримані з порушенням закону. Такі акти не мають юридичної значимості, якщо не підтверджені іншими належними доказами
Вважає, що ІТС «Податковий блок» не є самостійним джерелом доказів чи права. Інформація з цієї системи має інформативний характер і може використовуватися лише як допоміжний інструмент, який потребує підтвердження іншими належними та допустимими доказами, такими як первинні документи. Для визнання даних ІТС доказами в суді необхідно, щоб вони відповідали вимогам процесуального законодавства, зокрема щодо порядку їх отримання та допустимості та дані щодо безготівкових коштів, що пройшли по РРО позивача підтверджується Z-звітами за період з 10.09.2019 по 19.02.2021 (додаток № 8).
Суд зазначає, що відповідно до підпункту 4 пункту 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ № 148, готівкова виручка — це сума фактично одержаних коштів від реалізації товарів. Згідно з пунктом 16 цього ж Положення, така виручка здається суб`єктами господарювання самостійно до банку для зарахування на поточні рахунки. Таким чином, внесення позивачем торгової виручки на власний рахунок у банку є суто технічною операцією з переміщення вже отриманих раніше коштів (готівки) з каси на банківський рахунок, а не новою розрахунковою операцією в розумінні Закону про РРО.
Отже, розрахунок контролюючого органу за 2019 рік є повністю безпідставним. Оскільки операція із внесення торгової виручки на рахунок ФОП ОСОБА_1 не є продажем товару і не вимагає повторного застосування РРО, у податкового органу були відсутні правові підстави для нарахування фінансової санкції в розмірі 11 220 грн (100% від суми вказаного технічного внеску). 
Стосовно розрахунку контролюючого органу за 2020 рік, то він є аналогічно необґрунтованим. Нараховуючи позивачу штраф у розмірі 62 573,18 грн (150% на суму нібито виявленого порушення у 41 715,45 грн), податковий орган знову обмежився суто математичним порівнянням банківських виписок із базою даних ІТС «Податковий блок». Цей розрахунок побудований не на первинних документах, які б фіксували реальні господарські операції купівлі-продажу, а на припущеннях відповідача. Відповідно до ПК України, будь-які висновки перевірки мають ґрунтуватися виключно на первинних документах (чек, накладна, квитанція). Самі по собі цифрові дані з електронних баз ДПС чи виписки банку без прив`язки до конкретного факту продажу товару не є первинними документами, які підтверджують склад РРО-порушення. 
Враховуючи викладене, контролюючий орган не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та не надав належних доказів факту вчинення позивачем правопорушення. За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25.11.2024 №0279282407 є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2024 №0279222407 на суму 36 089,58 грн та рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 № 0279252407 на суму 14 435,83 грн суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (надалі також - Закон №№2464-VI).
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №2464-VI у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні, зокрема:
2) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
3-1) податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи;
6) недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №2464-VI взяття на облік осіб, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону №2464-VI взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковим органом з внесенням Пенсійним фондом відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI).
Частиною 4 статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Згідно з частинами 2, 3, 11 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
ГУ ДПС в Житомирській області в акті перевірки зазначає, що ФОП ОСОБА_1 порушив п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, так як встановлено заниження позивачем в періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 у звітності сум чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22,0% з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та розміру мінімального страхового внеску, за 2020 рік на загальну суму 164 043,38 грн, що призвело до заниження єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22,00% в 2020 році на загальну суму 36 089,58 грн.
В періоді з 10.09.2019 по 19.02.2021 ФОП ОСОБА_1 не здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, не використовував працю найманих працівників.
На підставі викладеного ГУ ДПС у Житомирській області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 25.11.2024 №Ф-0279222407 на суму 36 089,58 грн.
Окрім того, ГУ ДПС у Житомирській області на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI винесено рішення від 25.11.2024 №0279252407 про застосування щодо ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 14 435,83 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
ГУ ДПС в Житомирській області пояснює розрахунок фінансових санкцій відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 №2464-VI таким чином: період, в якому виявлено порушення - 2020; період, на який припадає термін подання звітності донарахованого (обчисленого) єдиного внеску - 2024; місяць (рік), в якому платник подав звітність з донарахованими сумами, отримав акт перевірки - 2024; кількість прострочених періодів - 4; сума, на яку занижено ЄСВ - 36 089,58 грн; % застосування фінансової санкції - 10; розрахунковий розмір сум штрафних санкцій - 3 608,96 грн; максимальний розмір 50% суми донарахованого єдиного соціального внеску - 18 044,79 грн; донараховано штрафну санкцію по ЄСВ: 3608,96 х 4 = 14 435,83 грн.
Представниця позивача заперечує проти доводів відповідача, вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2024 № 0279222407 та похідне від неї рішення від 25.11.2024 № 0279252407 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Зазначає, що в акті перевірки відповідач не довів яким чином було розраховано заборгованість (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі: 36 09,58 грн, позаяк жодних документів, що б свідчили про порушення зі сплати єдиного внеску, матеріали справи не містять.
Вказує, що в Акті перевірки жодних зауважень з боку податкового органу щодо форми подання податкових декларацій про майновий стан і доходи у спірному періоді не наведено, протиправність формування показників, відображених у вказаних деклараціях щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу чи не підтвердження такого доходу первинними документами бухгалтерського обліку контролюючим органом не доведено.
Натомість, відповідач, здійснивши відповідний розрахунок належної до сплати суми єдиного внеску, безпідставно обчислив суми єдиного внеску і з урахуванням цього нарахував позивачу грошові зобов`язання та прийняв вимогу про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, які оскаржуються.
Суд підтримує доводи представниці позивача, оскільки як видно з матеріалів справи в довідці форми ОК-5 Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб за 2020 рік позивач сплатив за себе єдиний внесок у розмірі 43 615,00 грн і як уже раніше було встановлено судом у цьому рішенні, контролюючий орган неправильно та безпідставно розрахував чистий дохід позивача за 2020 рік. Податкова вивела суму доходу без первинних документів та з ігноруванням витрат підприємця. Оскільки сума чистого доходу була розрахована податковим органом неправильно, то і висновок про заниження бази нарахування ЄСВ на 164 043,38 грн є повністю безпідставним. 
За таких обставин, оскільки ГУ ДПС в Житомирській області не довело існування реального боргу, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2024 №Ф-0279222407 та рішення про штраф від 25.11.2024 № 0279252407, яке є похідним від вимоги, суд визнає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 частково - вважає за необхідне залишити в силі податкове повідомлення-рішення від 25.11.2024 №0279162407, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 1020,00 грн, а інші спірні рішення ГУ ДПС в Житомирській області визнати протиправними та скасувати.
Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України, яка визначає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив 5 813, 76 грн судового збору та пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідач має відшкодувати 4 844,80 грн.
Стосовно витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути з відповідача представниця Осіпова О.О. суд зазначає, що в матеріалах справи є договір укладений між позивачем та адвокатом Данилевич Веронікою Сергіївною про надання правничої допомоги № б/н від 01.04.2025 а також замовлення № 1 від 01.04.2025, що є невід`ємною частиною договору в якому зазначено, що вартість наданої адвокатом правничої допомоги, згідно цього замовлення, становить 20 000,00 грн без ПДВ.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 160/2211/19.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг та розрахунками таких витрат.
Так, на підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката в суді, останнім надано лише договір б/н про надання правничої допомоги від 01.04.2025 та замовлення № 1 про надання правничої допомоги від 01.04.2025. Однак, ні акту прийому наданих послуг, ні платіжного документу про оплату таких послуг або інших доказів фактичної сплати коштів на рахунок/в касу адвоката надано не було.
За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі а тому у відшкодуванні таких слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, ЄДРПОУ: 44096781) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.11.2024 №0279152407, 0279132407, 0279282407, 0279252407 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2024 №Ф-0279222407.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 23 червня 2026 р.

23.06.26