Справа № 344/2911/23 
Провадження № 2/344/173/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Бородовського С.О.,
з участю секретаря Бурянна Н.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укргазбанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів з банківської карти/рахунку,- 
В С Т А Н О В И В:
В позові вказано: «… ОСОБА_1 (надалі – «Позивач») з 2011 року була клієнтом АТ «Укргазбанк» (надалі – «Відповідач»). 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № SOZ-87580-15-SOC шляхом заповнення Позивачкою заяви-анкети № SOZ-87580-15-SOC на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. ОСОБА_1 було відкрито в ПАТ АБ «Укргазбанк» поточний рахунок в гривні з використанням електронного платіжного засобу № 26205924508935 IBAN НОМЕР_1 та видано платіжну карту, також в 2019 році ОСОБА_1 було відкрито вкладний (депозитний) рахунок в євро № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_1 . На поточний рахунок в гривні № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_1 здійснювалось зарахування соціальної допомоги на неповнолітню дитину позивачки, а також на даний рахунок здійснювались стягнення по аліментах з колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2 . На банківський рахунок в євро № 26205924508935 IBAN НОМЕР_1 станом на 2019 рік позивачкою було перераховано власні кошти у сумі 5000,00 євро, після чого транзакції по даному рахунку позивачкою не проводились. В період часу з 2012 Позивачка постійно проживає в Німеччині. Раз на рік Позивачка приїздила на територію України, зокрема вона перебувала на території України у період 03.01.2020-05.01.2020, 01.07.2021-08.07.2021р., що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91 1148/18/23-Вих від 10.01.2023 «На адвокатський запит № 213-12/22 від 28.12.2022). Під час перебування на території України у 2019 та у січні 2020 роках Позивачка перевіряла стан вищевказаних рахунків, кошти на яких були наявні. У зв`язку із запровадженням карантинних заходів пов`язаних з пандемією коронавірусу SARS-CoV-2, Позивачка не мала змоги приїхати на Україну. У липні 2021 року Позивачка повернулась на територію України. З метою перевірки стану рахунку вона звернулась 02.07.2021р. до відділення банку у м. Івано-Франківську. Як виявилось, на її рахунках, які відкрито в євро та гривнях кошти відсутні. Працівник банку надав виписку по рахунках. Згідно вказаних виписок станом на 05.07.2021р. на рахунках знаходилась така сума коштів, а саме: 1. на рахунку № НОМЕР_3 (євро) залишок коштів становить 1,73 євро,на вказаному рахунку кошти були в наявності в сумі 5 161,06 євро; 2. на рахунку 26205924508935.020101.980 (гривня) залишок коштів становить 38 689,67грн. загальна сума коштів на рахунку становила 269 625,68 грн. За період 31.08.2020р по 28.09.2020 року, під час перебування позивачки у Німеччині, на території України з її карткових рахунків було протиправно списано кошти невідомими особами. У період 07.09.2020 – 21.09.2020р. по рахунку № НОМЕР_3 протиправно було списано 4 979,32 євро. У період 31.08.2020 – 28.09.2020р. по рахунку № НОМЕР_4 протиправно було списано 230 851,00 грн. Під час укладення договору Позивачкою у Договорі було зазначено працівникам банку її номер телефону як фінансовий НОМЕР_5 . У зв`язку з виїздом за кордон, вказаним номером телефону Позивачка не користувалась, нікому не передавала. Також, Позивачкою платіжні картки, пін-коди до них нікому не передавались та не втрачались. Станом на 06.07.2021р. (виявлення неправомірного зняття коштів) вказаний номер телефону у Позивачки відсутній. Яким чином банк, його працівники чи треті особи використали вказаний номер телефону з метою заволодіння коштами Позивачці невідомо. В період спірного списання грошових коштів Позивачка не реєструвалася у системі інтернет-банкінгу, розпорядником якого є АТ «Укргазбанк» та не використовувала її з метою доступу до відкритих на її ім`я у АТ «Укргазбанк» карткових рахунків, платіжні засоби та їхні реквізити не були передані третім особам та станом на період списання грошових коштів з рахунків фізично знаходились у Позивачки, яка перебувала за кордоном; Позивачка не давала розпорядження щодо списання коштів (не отримував СМС-повідомлення з кодом та не вводила його); не передавала сім-картку третім особам; одразу після виявлення неправомірного списання грошових коштів з рахунків, працівників банку було повідомлено про незаконне списання коштів, відтак відсутні обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції…».
Тому позивач просила суд: «…Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазбанк» (Код ЄДРПОУ: 23697280, адреса: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 16/22) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) безпідставно списані грошові кошти у сумі 230 851,00 грн. (двісті тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня). Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазбанк» (Код ЄДРПОУ: 23697280, адреса: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 16/22) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) безпідставно списані грошові кошти у сумі 4 979,32 євро (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять євро тридцять два центи)…».
В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені.
В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов та надала перед судом пояснення про те, що:
- протягом тривалого часу від позивача не було будь-яких претензій та вона користувалась своїми рахунками; 
08/01/2020 у відділенні банку в банкоматі з рахунку позивача знято грошові кошти, коли позивач була на території України, що спростовує пояснення позивача про те, що кошти знімались тільки, коли вона була закордоном. Таких трансакцій було вісім; 
У разі викрадення або шахрайства грошові кошти знімаються злочинцями одразу і повністю, а не як у випадку позивача здійснюється помірне користування рахунком із його поповнення та зняття коштів;
Позивач не була єдиним користувачем спірних рахунків, а надала несанкціонований банком доступ до своїх рахунків своїй матері, яка неодноразово приходила в банк і діяла на підставі довіреності від імені та в інтересах позивача, відвідуючи одне і теж саме відділення, знімала готівкові кошти в гривні з рахунку позивача, використовуючи картку позивача для доступу до гривневого рахунку; 
Євро завжди знімались по напрямку Угорщина- Німеччина, куди їздила сама позивач; 
Будь-яких претензій від позивача про використання євро рахунку протягом тривалого часу від позивача не було і виникло тільки після її претензії по гривневому рахунку; 
Позивач не виключала фінансовий телефон від рахунку і завжди знала коли вчиняються операції та який їх зміст; 
Пін-коди не змінювались позивачем по двох рахункам ніколи, а грошові кошти знімались саме з використанням картки та пін-коду позивача, які знала виключно позивач; 
Пін-код надається банком в таємниці і відомий виключно позивачу; 
Надання пін-коду позивачем третім особам заборонено та покладає відповідальність виключно на позивача; 
Спірні рахунки на даний час використовуються позивачем, пін-коди не змінені і претензій, з часу виникнення спору і до цього моменту, від позивача немає; 
Будь-яких несанкціонованих дій з часу виникнення спору і до цього моменту, від позивача немає;
Чи пін-коди змінювались представник не знає; 
Матір позивача мала довіреність і отримувала готівкові кошти в касі банку;
В спірний період є сума у 179 Євро, які позивач не включає в претензії, але вона списана саме в спірний період, що суперечить самим же поясненням позивача, що вона не впливала на рахунок і не користувалась ним, і не знала що відбувається з рахунком і карткою та на рахунку. Отже пояснення позивача суперечать одні одним;
У позивача була картка, яку вона просила банк їй видати, вона отримала таку картку і зберігала. До обов?язку позивача належить зберігати картку та не передавати будь-яким третім особам, але позивач передала картку в користування матері і надала їй пін-код до картки, які матір використовувала;
В 2019 році за карткою позивача видавалась готівка в касі банку матері позивача, яка пред`явила картку та ввела пін-код, хоча позивач вказує, що вона була закордоном з карткою;
Готівка видавалась за карткою у відділенні банку і особисто позивачу в спірний період, що позивач не оскаржує;
Рахунок позивача діючий та активний, і після виникнення претензій позивача про те, що її грошові кошти списані несанкціоновано вона продовжує використовувати цей же рахунок і будь-яких претензій про нові несанкціоновані доступи немає. Позивач як поповнює рахунок так і знімає з нього грошові кошти;
08/01/2021 позивач виїхала закордон через аеропорт «Львів» і тільки після цього відбулось використання її картки закордоном. Отже позивач виїжджала з України і лише тоді картка працювала закордоном;
Окремі кошти знято і за кордоном і в Україні, що вказує на те, що позивач передала одну картку особі, яка перебувала в Україні, а іншу картку використовувала особисто закордоном;
З рахунком позивача відбуваються послідовні дії з його використання з 2023 року: одночасно і надходять грошові кошти і списуються, і будь-яких претензій від позивача немає за цими операціями, вона визнає, що це її, а несанкціоноване втручання відсутнє.
Свідок ОСОБА_4 надала перед судом показання про те, що:
- вона є працівником банку і в 2021 році позивач звернулась через претензії із списання коштів на її рахунках; 
- валюта була списана в магазинах і банкоматах і по довіреності; 
- матір позивачки знімала грошові кошти в касі банку на підставі картки позивача з рахунку позивача за її довіреністю і пояснювала, що позивач закордоном; 
- матір позивача використовувала пін-код позивача; 
- карта була у матері позивача, коли позивач була закордоном; 
- позивач прийшла до свідка з проханням зняти кошти з рахунку, а їх не було, отримала виписку по рахунку і пішла. Повернулась з претензіями ,які були їй розтлумачені на підставі інформації про те, що її матір за її довіреністю, її пін-кодом та за її карткою, яку вона дала матері, користувалась рахунком і знімала кошти в банкоматі і в касі банку;
- позивач казала, що коли вона була за кордоном то залишала картку своїй матері;
- матір позивача надавала у відділенні банку довіреність і заяву про зняття коштів; 
- документи про видачу коштів зберігаються 5 років; 
- з карткою можна здійснити всі операції в банкоматі чи через додаток; 
-повний номер картки в банку відсутній; 
- оскільки використовувалась банківська картка, то докази купівель знаходяться не в банку, а у торгових організацій у яких така карта використовувалась та позивач до них не звернулась за накладними.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами.
Сторонами та їх представниками визнано, обставини відкриття позивачем у відповідача двох рахунків в гривні і іноземній валюті, нарахування та списання зазначених в позові грошових коштів.
Судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 з 2011 року була клієнтом АТ «Укргазбанк». 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № SOZ-87580-15-SOC шляхом заповнення Позивачкою заяви-анкети № SOZ-87580-15-SOC на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. ОСОБА_1 було відкрито в ПАТ АБ «Укргазбанк» поточний рахунок в гривні з використанням електронного платіжного засобу № 26205924508935 IBAN НОМЕР_1 та видано платіжну карту, також в 2019 році ОСОБА_1 було відкрито вкладний (депозитний) рахунок в євро № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_1 . На поточний рахунок в гривні № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_1 здійснювалось зарахування соціальної допомоги на неповнолітню дитину позивачки, а також на даний рахунок здійснювались стягнення по аліментах з колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2 . На банківський рахунку в євро № 26205924508935 IBAN НОМЕР_1 станом на 2019 рік позивачкою було перераховано власні кошти у сумі 5000,00 євро, після чого транзакції по даному рахунку позивачкою не проводились. В період часу з 2012 Позивачка постійно проживала в Німеччині. Раз на рік Позивачка приїздила на територію України, зокрема вона перебувала на території України у період 03.01.2020-05.01.2020, 01.07.2021-08.07.2021р., що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91 1148/18/23-Вих від 10.01.2023 «На адвокатський запит № 213-12/22 від 28.12.2022). Під час перебування на території України у 2019 та у січні 2020 роках Позивачка перевіряла стан вище вказаних рахунків, кошти на яких були наявні.
Згідно виписок станом на 05.07.2021р. на рахунках знаходилась така сума коштів, а саме: 1. на рахунку № НОМЕР_3 (євро) залишок коштів становить 1,73 євро,на вказаному рахунку кошти були в наявності в сумі 5 161,06 євро; 2. на рахунку 26205924508935.020101.980 (гривня) залишок коштів становить 38 689,67грн. загальна сума коштів на рахунку становила 269 625,68 грн.
В ч. 4 ст. 263 ЦПК України вказано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже в постанові ВС від 2 липня 2025 року у справі № 490/7829/23 (провадження № 61-16525св24) вказано, що клієнт банку не несе відповідальності за несанкціоновані операції з платіжною карткою, якщо він невідкладно повідомив банк про такі операції, а банк не довів, що клієнт своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті або незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера чи іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам по собі факт коректного введення вихідних даних для ініціювання банківської операції не може достовірно підтверджувати вину клієнта.
Натомість, по-перше, позивач не висловила своїх претензій одразу після несанкціонованих операцій, оскільки позивач вказувала про несанкціонований доступ до картки закордоном, а претензії висловила, коли сама приїхала в Україну.
По-друге, відповідачем доведено, що позивачка передала свою картку і пін-код до неї третій особі – матері позивачки, яка використовувала їх як в касі банку, так і в банкоматі в періоди, коли позивач виїжджала закордон.
Показаннями свідка встановлено використання картки і пін-коду картки матір?ю позивача.
В п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України вказано, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.
Отже позивач була зобов?язана надати суду повні і правдиві пояснення про те, що треті особи мали право на користування її банківською карткою та пін-кодом. Натомість позивач та її представники надали суду неправдиві пояснення про те, що картку і пінкод до картки позивач третім особам не передавала.
Верховний Суд сформував об`єктивний стандарт доброї совісті. Так, у постанові КЦС ВС від 16 травня 2018 року у справі № 449/1154/14 викладено висновок про те, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Обґрунтування цієї правової позиції співзвучне з Модельними правилами європейського приватного права (DCFR).
У практиці вирішення приватно-правових спорів підлягає застосуванню доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці); в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться засада добросовісності як одна із складових верховенства права.
Отже позивач та її представники діяли недобросовісно, надаючи суду пояснення про те, що до не до одного, а до двох рахунків позивача одночасно здійснювався несанкціонований доступ, однак при цьому позивач не повідомила без затримок і своєчасно банк, а натомість продовжувала і продовжує використовувати обидва рахунки і будь-якого несанкціонованого доступу до них не здійснюється.
В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Відповідно до зазначеного суд,-
У Х В А Л И В:
в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укргазбанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів з банківської карти/рахунку відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя Бородовський С.О.