Справа № 209/2439/24
Провадження № 2/0203/1370/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:
головуючого судді – Ханієвої Ф.М.,
за участю секретаря судового засідання – Клімової Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2024 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 209/2439/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1164-6069 від 02.03.2023 року в загальному розмірі 74989,50грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 14998,50грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 59991,00грн.
І. Стислий виклад позиції учасників справи.
В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» зазначило, що 02.03.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронному вигляді було укладено кредитний договір №1164-6069, на виконання умов якого останньому було видано кредит в сумі 15000,00грн., з процентною ставкою 2,50% в день (знижена процентна ставка), 3,00% в день (стандартна % ставка) та строком кредитування 300 днів, заявлений строк – 7 днів. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. У свою чергу, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, не виконав належним чином покладені на нього обов`язки перед банком та порушив умови кредитного договору, має прострочену заборгованість. Станом на 07.03.2024 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 74989,50грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 14998,50грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 59991,00грн. Вказані суми позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.
Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимоги, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, задоволенню не підлягає. Також відповідач зазначив, що кредитний договір в редакції, яку надано суду, відповідач не підписував, тому сума заборгованості на цей час є невстановленою. 
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 01.07.2024 року було прийнято до провадження цивільну справу №209/2439/24, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
05.07.2024 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, проте 08.10.2024 року засобами поштового зв`язку подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. 
З огляду на положення ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.03.2023 року між ТОВ «УКР Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1164-6069 (далі – договір). 
Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор: А 3130 – для підписання кредитного договору № 1164-6069 від 02.03.2023 року.
Відповідно до п. 3.1. договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 4 договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту складає: 15000,00грн, дата надання кредиту: 02.03.2023 року (п. 4.1. договору).
Базовий період складає 7 календарних днів (п. 4.4. договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою) (п. 4.6. договору). 
Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних діб з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 26.12.2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування (п.4.8. договору). 
Відповідно до п. 5.1. договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану неустойку (якщо неустойка буде нарахована) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.8. цього договору.
Пунктом 5.5. договору визначено, що розмір процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту станом на останній день кожного поточного базового періоду, а також залишку заборгованості за кредитом зазначається у особистому кабінеті позичальника. 
До кредитного договору банком долучено паспорт споживчого кредиту, який також відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 26-27).
Згідно з долученою до позову довідки від 02.03.2023 року про перерахування суми кредиту ОСОБА_1 , за умовами договору №1164-6069 від 02.03.2023 року, за допомогою системи LIQPAY, ТОВ «УКР Кредит Фінанс» на картку відповідача було перераховано кошти в сумі 15000,00 грн (а.с. 12).
Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором №1164-6069 від 02.03.2023 року, станом на 07.03.2024 року, у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 146 313,28 грн, з яких: 14 998,50 грн – заборгованість за основним боргом (кредитом), 131 314,78 – заборгованість за відсотками (а.с. 30-32).
Рішенням Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 була застосована програма лояльності, а саме часткове списання заборгованості за нарахованими процентами в сумі 71 323,78 грн, за умови погашення ОСОБА_1 решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 74 989,50 грн.
З цього ж розрахунку видно, що відповідачу нараховувалися 3% річних з 02.03.2023 року по 26.12.2023 року (300 днів), тобто відсотки нараховані в межах строку дії договору. 
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати відповідачем кредитної заборгованості, відповідно до кредитного №1164-6069 від 02.03.2023 року, у загальному розмірі 74989,50 грн станом на 07.03.2024 року, з яких: 14998,50 гривень – прострочена заборгованість за кредитом, 59991,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу учасників справи, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з частинами 1, 3-6, 8, 10, 12, 13 статті 11 Закону України «Про комерційну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.  Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.  Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:  надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;  заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;  вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.  Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом.
У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.  Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:  - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до  Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;  - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;  - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем було підписано договір про відкриття кредитної лінії №1164-6069 від 02.03.2023 року особистим електронним підписом, що відповідачем не спростовано.
Таким чином, з договору та його додатків видно, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають чинному законодавству.
На офіційному веб-сайті «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність.
Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
Оскільки договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, суд дійшов висновку, що без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21), що враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, відповідач уклав із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За кредитним договором позивач передав відповідачу грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК України, було укладено йог сторонами.
За правилами, встановленими статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми.
Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються.
Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до наведених вище положень ЦК України, зокрема статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу відповідного строку, права та інтереси кредитодавця забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постановах від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), що враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Відповідно до умов кредитного договору видно, що проценти за користування кредитом в межах строку кредитування було встановлено в розмірі 2,5% в день (знижена процентна ставка), 3,0% в день (стандартна % ставка).
Таким чином, суд вважає правомірним нарахування процентів за користування кредитом в межах строку дії кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Водночас відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень щодо неукладення (непідписання) з позивачем кредитного договору в наданій до суду редакції та неправомірність нарахування відсотків в межах строку дії кредитного договору.
V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.
Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 142, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (адреса місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за кредитним договором №1164-6069 від 02.03.2023 року станом на 07.03.2024 року у загальному розмірі 74989,50 грн (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 50 копійок), що складається з: 14998,50 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 59991,00 грн – прострочена заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (адреса місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя       Ф.М. Ханієва