Номер провадження: 33/813/779/26
Номер справи місцевого суду: 522/28166/25 
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевська Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2026 рокупо адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 5 ст.126 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 ,-
У С Т А Н О В И В:
Короткий виклад обставин справи
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №542297 від 16.12.2025 року, року встановлено, що ОСОБА_1 16.12.2025 року об 11:50 год. у м. Одеса, вул. Артилерійська, 11, керував транспортним засобом «Audi S5», державні номерні знаки НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто взагалі його не отримував. Правопорушення вчинено повторно протягом року постанова ЕНА №4828234 від 27.05.2025 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Оскаржуваною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, на підставі якої піддати його адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 40800 (Сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою 13 березня 2026 року адвокат Румянцев О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2026 тазакрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що судом першої інстанції не було враховано поважних причин сторони захисту, щодо неявки в судове засідання, а тому висновки суду першої інстанції про затягування розгляду справи є необґрунтованими, а такі дії суду перешкодили стороні захисту доступу до правосуддя.
Вважав, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним доказом у справі, а є лише формою фіксування правопорушення.
Зазначав, що судом першої інстанції належним чином не перевірено докази наявності повторності вчинення правопорушення ОСОБА_1 передбаченим чч. 2-4 ст.126 КУпАП .
Вважали, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених чч. 2-4 ст.126 КУпАП.
Явка в судове засідання 
Сторона захисту була повідомлена належним чином про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання засідання з`явився захисник Румянцев О.Г. та надав свої пояснення.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України(ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1ст. 129 Конституції України).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: повторне протягом року вчинення порушень, а саме: керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, підтверджується такими доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення, ЕПР1 №542297 від 16.12.2025 року,
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4828234 від 27.05.2025 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. 
-довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення за підписом ст. інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області Бойко М., 
-відеозаписом.
Судом апеляційної інстанції враховано, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду першої інстанції були відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №542297 від 16.12.2025 року, а також ставити під сумнів відомості.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.
Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, зафіксовано, що ОСОБА_1 16.12.2025 року об 11:50 год. у м. Одеса, вул. Артилерійська, 11, керуючи транспортним засобом «Audi S5», державні номерні знаки НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто взагалі його не отримував, вчинив ДТП, в ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 погодився з порушенням ПДР України, та те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, в наслідок чого поліцейськими було ознайомлено ОСОБА_1 з його правами та обов`язками, складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, з яким останній ознайомився та проставив підписи без жодних заперечень. 
Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою, а тому висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було враховано поважних причин сторони захисту, щодо неявки в судове засідання, а тому висновки суду першої інстанції про затягування розгляду справи є необґрунтованими, а такі дії суду перешкодили стороні захисту доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає не слушними з огляду на наступне.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Приморського районного суду від 30.12.2025 року було визначено складу суду.
31.12.2025 року призначено судовий розгляд на 12.02.2026 на 15:05 год.
05 січня 2026 року на адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання від адвоката Румянцева О. про ознайомлення з матеріалами справи, на якому наявний власноручний напис останнього про ознайомлення з матеріалами справи 29.01.2026 року. (а.с.9).
12.02.2026 року від адвоката Румянцева О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобливим станом ОСОБА_1 
13.02.2026 року судовий розгляд було відкладено на 05.03.2026 року о 12:00 год.
Судову повістку адвокатом Румянцевим О.В. було отримано в «Електронному суді» 16.02.2026 року, у відповідності до інформації з картки руху документу системи ЄСІТС.
05.03.2026 року від адвоката Румянцева О.В. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із хворобливим станом ОСОБА_1 ..
Враховуючи, що стороною захисту жодних доказів чи клопотань їх витребування за час провадження справи у суді першої інстанції не надходило, стороною захисту жодних відомостей про отримання чи відшукування таких доказів не заявлялось, судом першої інстанції було надано вірної оцінки діям сторони захисту про затягування розгляду справи з метою уникнення від відповідальності ОСОБА_1 , що з огляду на викладене не заважало розгляду справи так як сторона захисту була обізнана належним чином про час, дату та місце судового розгляду справи.
Щодо доводів апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним доказом у справі, а є лише формою фіксування правопорушення, апеляційний суд вважає не слушними, так як з огляду на вище досліджені докази які в своїй сукупності узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення поза розумними сумнівом доводять наявність вини ОСОБА_1 у вчиенні адміністративного правопорушення.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції належним чином не перевірено докази наявності повторності вчинення правопорушення ОСОБА_1 передбаченим чч. 2-4 ст.126 КУпАП, апеляційний суд вважає такі доводи не обґрунтованими належними контр доказами, так як копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4828234 від 27.05.2025 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, чого стороною захисту не було спростовано, а така постанова накладене поліцейськими без судового розгляду, доказів оскарження такої постанови у матеріалах справи не встановлено, а тому такі доводи слід залишити без задоволення.
Узагальнюючі доводи апеляційної скарги, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених чч. 2-4 ст.126 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, так як з огляду на вищедосліджені матеріали справи вину останнього доведено поза розумним сумнівом, належних та допустимих контрдоказів в спростування вини ОСОБА_1 стороною захисту ні під час розгляду справи ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду не долучено до матеріалів справи.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2026- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: В.В. Кострицький