справа № 619/431/26
провадження № 2/619/727/26

РІШЕННЯ
іменем України
15 червня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міністерство оборони України про визнання особи такою, що не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору — Міністерства оборони України, у якій просила суд визнати відсутність у відповідача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є матір`ю загиблого захисника України, молодшого сержанта ОСОБА_3 . Відповідач є біологічним батьком загиблого, проте шлюб між батьками було розірвано ще 24.10.2003 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ).
Позивач пояснила, що після розірвання шлюбу сторони спільного господарства не вели, разом не проживали, а відповідач повністю припинив будь-які відносини з сином, самоусунувся від його виховання, матеріально не підтримував та зник у невідомому напрямку понад 20 років тому.
На підтвердження факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та відсутності надання матеріальної допомоги дитині позивач надала відповіді Управлінь соціального захисту населення (Харківського району та Новобаварського району м. Харкова), згідно з якими вона тривалий час самостійно виховувала сина, мала статус одинокої матері й отримувала відповідні види державної соціальної допомоги (допомогу на дітей одиноким матерям, допомогу малозабезпеченим сім`ям).
Посилаючись на приписи пункту 2 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 3515-IX), позивачка зазначила, що особа, яка формально є членом сім`ї, але за життя військовослужбовця ухилялася від його утримання, не має права на отримання такої одноразової грошової допомоги. 
У зв`язку з цим позивач обрала спосіб захисту у вигляді визнання права відповідача відсутнім.
Просила задовольнити позовні вимоги, вважає, що існують усі правові та фактичні на те підстави. 
Представник позивача просив витребувати від Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину відповідачем державного кордону України за період часу з 18.11.1995 року по теперішній час.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу було прийнято до провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального судового провадження. 
Відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвала надсилалась усім сторонам у справі.
Від третьої особи Міністерства оборони України, надійшли письмові пояснення щодо позову, у яких представник Міноборони категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Пояснила, що спір щодо наявності чи відсутності права на отртмання одноразової грошової допомоги є за своєю природою публічно-правовим, оскільки стосується реалізації суб`єктивного публічного права на соціальний захист за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 11.02.2026 року у справі № 308/17634/23, цивільний суд компетентний розглядати виключно вимоги про встановлення юридичного факту ухилення від виконання обов`язку з утримання, тоді як спори про визнання права на допомогу або його відсутності належать до юрисдикції адміністративних судів.
Вказала, що позивачем заявлено вимогу про «визнання відсутності права», що є штучною конструкцією, не передбаченою для публічно-правових відносин. Профільний закон вимагає судове рішення про встановлення факту ухилення, і лише на його підставі комісія приймає рішення про призначення або відмову у виплаті. Гіпотетичне рішення цивільного суду про «визнання права відсутнім» не є тотожним встановленню факту і не створить для органу влади обов`язку відмовити у виплаті.
Одноразова грошова допомога у даному випадку призначається військовою частиною НОМЕР_2 (Головне управління розвідки МОУ), яка є окремою юридичною особою та самостійним розпорядником коштів, діючи на підставі спеціального Наказу ГУР МОУ від 22.02.2023 за №6. Міністерство оборони України (апарат) не наділене дискреційними повноваженнями у цих правовідносинах, а сама військова частина НОМЕР_2 до участі у справі не залучена.
Також додала, що заявлена вимога змушує суд перебрати на себе функції спеціальної відомчої Комісії, яка здійснює первинну оцінку документів та приймає рішення про розподіл часток такої одноразової грошової допомоги.
Міністерство оборони України як третя особа наголосила на тому, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у цивільній справі №619/431/26 ґрунтується на концептуально неправильному розумінні норм матеріального права, що регулюють питання соціального захисту сімей військовослужбовців. 
Позовна заява містить ознаки грубого порушення правил предметної юрисдикції, оскільки фактично спрямована на вирішення публічно-правового спору щодо реалізації та розподілу бюджетних коштів у вигляді державної соціальної виплати, який за своєю правовою природою підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Водночас заявлені вимоги штучно оформлені як приватноправовий спір між колишнім подружжям, що не відповідає суті спірних правовідносин та не змінює їх публічно-правового характеру. Таке процесуальне конструювання не може впливати на визначення юрисдикції та свідчить про неправильне обрання способу судового захисту. Крім того, позовна вимога містить прохання про застосування способу захисту («визнання відсутності права»), який є не передбаченим законом для даної сфери, абсолютно неефективним та таким, що становить пряме втручання в дискреційні повноваження державного органу.
Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з обранням неналежного та абсолютно неефективного способу захисту прав, а також у зв`язку з неприпустимим втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
У додаткових поясненнях від 05.06.2026 щодо розгляду справи, представник третьої особи Міністерства оборони України проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обов`язкову до врахування судову практику Великої Палати Верховного Суду, та зазначив про те, що заявлена позивачкою вимога стосується позбавлення відповідача права на отримання одноразової грошової допомоги, яка фінансується за рахунок Державного бюджету України. 
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.11.2018 року у справі № 553/4650/14-а, спори щодо реалізації права на гарантовані державою соціальні виплати належать виключно до юрисдикції адміністративних судів, оскільки виплата такої допомоги є здійсненням владних управлінських функцій суб`єктом владних повноважень. Таким чином, суперечка щодо наявності чи відсутності суб`єктивного публічного права на соціальну виплату не є спором про цивільне право, а отже, не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Звернув увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 року у справі № 331/6927/16-ц роз`яснила, що право на отримання ОГД у разі загибелі військовослужбовця не входить до складу спадщини. Це право набувається виключно у зв`язку з фактом загибелі, тому приписи Цивільного кодексу України щодо спадкування (зокрема, щодо усунення від спадкування за статтею 1224 ЦК України) до правовідносин з виплати одноразової грошової допомоги не застосовуються. За відсутності рішення про позбавлення батьківських прав, батьки мають рівні права на виплату.
Законодавство не передбачає можливості суду зобов`язати органи державної влади усунути члена сім`ї від прав на пільги чи одноразової грошової допомоги, що прямо гарантовані законом.
Заявлена позивачкою вимога про «визнання відсутнім права на отримання допомоги» не відповідає характеру спірних правовідносин, не узгоджується з передбаченими законом способами судового захисту та не є ефективним способом відновлення порушеного права.
Просив суд закрити провадження у цивільній справі № 619/431/26, оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а у разі відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження — відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі через обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту прав.
Просив розгляд справи проводити за відсутності уповноваженого представника Міністерства оборони України.
На виконання ухвали суду від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України надійшла відповідь № 19.5.1/26178-26-Вих від 09.04.2026 року, відповідно до якої за результатами перевірки бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» - відомостей щодо перетинання державного кордону України громадянином Ірану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період часу з 08.11.2017 по 09.04.2026 року - не виявлено. 
ДПС України також роз`яснила, що інформація у базі даних зберігається протягом 10 років, а до набрання чинності новим Положенням (тобто до 08.11.2017 року) строк зберігання становив 5 років, через що відомості за період часу з 1995 по 2017 роки у базі даних відсутні, у зв`язку із закінченням строків зберігання. 
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява, у якій він просив судове засідання проводити без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд перейти до стадії ухвалення судовогорішення у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать судові поштові конверти, що направлялися рекомендованими листами з повідомленнями за останньою відомою адресою місця проживання відповідача, відзиву, клопотани чи будь-яких заяв, щодо розгляду справи до суду не подавав (а.с. 45-47, 65-66, 88-89).
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби передбачена ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Частиною 6 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються визначені у ч. 16-4 Закону.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (далі Порядок).
Відповідно до п. 5 Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Вказаним вище Порядком виплата/невиплата одноразової грошової допомоги не ставиться в залежність від визнання батька таким, що ухилявся від виконання батьківського обов`язку.
Матеріали справи свідчать, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , громадянин Ірану; мати - ОСОБА_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 видане 21.06.2002 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, а.с. 8 зворот).
Батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.10.2003 та ОСОБА_5 видано свідоцтво про розірвання шлюбу, в якому зроблено відповідний запис за № 322 зі зміною прізвища ОСОБА_5 на ОСОБА_1 (а.с. 9).
ОСОБА_6 загинув у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, про що видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.04.2025 (серія НОМЕР_4 (а.с. 9 зворот).
Згідно Рішення головного розпорядника коштів про призначення одноразової грошової допомоги матері молодшого сержанта ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.07.2025 № 1224 відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), наказу Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 22.02.2023 № 6 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України в період дії воєнного стану» призначено одноразову грошову допомогу матері – ОСОБА_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 у розмірі частки від 15 000 000 грн. у розмірі 7 500 000 грн. (а.с. 18 зворот).
Пунктом 2 постанови КМ України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1 - 1 - 2 цієї постанови виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі – агресору.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 № 3515 – IХ внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме статтю 16-4 доповнено пунктом 2 наступного змісту: одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили.
У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
Отже, механізм припинення виплати одноразової грошової допомоги визначено Законом України № 2011-ХII (в редакції Закону від 09.12.2023 № 3515-IХ), який пов`язаний з наявністю рішення суду, яким встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя, що набрало законної сили.
Позивачкою заявлено позов про «Визнання відсутності у відповідача ОСОБА_2 права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання.
Пред`явлення такого позову не є належним способом захисту.
Уповноважений на виплату одноразової грошової допомоги орган не наділений повноваженнями довільно тлумачити зміст судового рішення поза межами приписів спеціального закону, а зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією України та законами «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п. 2 ст. 16-4 вказаного закону підставою для непризначення одноразової грошової допомоги батькові загиблого є саме рішення суду, яким встановлено факт ухилення від виконання обов`язку щодо утримання загиблого, а не будь-яке інше судове формулювання.
Позовну заяву про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання загиблого ОСОБА_1 заявлено не було.
За таких обставини у позові слід відмовити у зв`язку з обранням неналежного способу захисту.
Крім того, позивачкою у якості третьої особи притягнуто до участі у справі Міністерство оборони України.
Однак, рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 приймалось головним розпорядником коштів, а саме військовою частиною, яка є Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України і має статус окремої юридичної особи, однак до участі у справі вони не притягнуті. 
Що стосується посилання представника третьої особи про закриття провадження у справі, оскільки спір підлягає розгляду у порядку розгляду адміністративного судочинства, то суд не вбачає для цього підстав, оскільки позивачкою обрано неналежний спосіб захисту. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, слід відмовити.
Керуючись ст. 2, 10-13, 76-81, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 258, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд ,-
в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міністерство оборони України про визнання особи такою, що не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Ірану ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );
Третя особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ: 00034022, місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ел. пошта admou@post.mil.gov.ua (має зареєстрований кабінет у підсистемі ЄСІТС – Електронний Суд).

Суддя  В. С. Овсянніков