Справа № 533/1073/25
Провадження № 2/533/85/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді - Козир В.П.,
за участю:
секретаря судового засідання - Заворотної К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

УСТАНОВИВ:

04 грудня 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача:
- заборгованість за договором про надання кредиту № 1436568496049 від 02.01.2025 у розмірі 29708,00 гривень; 
- судові витрати, які складаються зі судового збору у розмірі 2422,40 та витрат на оплату правової допомоги у розмірі 10600,00 грн.

Також позивач просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного провадження.

Процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 лютого 2026 року (а.с. 43-44).

Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачеві Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» протягом 10 днів з дня отримання ухвали надати до суду докази на підтвердження власних позовних вимог, зокрема факту видачі кредиту відповідачу (виписки за банківськими рахунками, меморіальні ордера, платіжні доручення, докази належності платіжного засобу (банківської картки) тощо) за кредитним договором № 1436568496049. Копії доказів заздалегідь направити відповідачу, а докази направлення - надати суду.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 12.02.2026 витребувано від позивача докази видачі кредиту відповідачу (виписки за банківськими рахунками, меморіальні ордера, платіжні доручення, докази належності платіжного засобу (банківської картки) тощо) за кредитним договором № 1436568496049.

17.02.2026 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 57-58), у якому позивач просив суд витребувати від ПАТ АТ «Укргазбанк».

25 лютого 2026 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшло заперечення на клопотання (а.с. 60-65).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 09.03.2026 у задоволені клопотання позивача про витребування доказів відмовлено, витребувано інформацію від ПАТ АТ «Укргазбанк» на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України. У судовому засіданні оголошено перерву до 04.05.2026 (а.с.71-73).

23.03.2026 від АБ «Укргазбанк» надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с. 81-82).

31.03.2026 від АБ «Укргазбанк» повторно надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с. 83-84).

У судове засідання 04.05.2026 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився. У позовній заяві просив суд розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, місце та час судового засідання (а.с. 78), у судове засідання не з`явилася, у письмових запереченнях на клопотання просила суд розгляд справи здійснювати без її участі.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 3-6)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, 02.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 1436568496049 (надалі - кредитний договір, договір), відповідно до умов якого відповідачка отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 7500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 353,43 % (0,594 % у день) річних до 361,35 % (0,99 % у день) річних від суми кредиту.

ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальниці грошові кошти шляхом їх перерахування на картку № НОМЕР_1 , яку позичальниця вказала при оформленні кредиту.

Станом на 02.12.2025 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 29708,00 грн, а саме:
- заборгованість по тілу - 7391,00 грн;
- заборгованість по відсотках - 7317,00 грн;
- штраф - 15000,00 грн.

При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, статті 4, 134 ЦПК України, статтю 21 Закону України « Про споживче кредитування».

Позиція відповідача (а.с. 60-65).

Відповідачка ОСОБА_1 відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, не надала. 

Однак свою позицію щодо пред`явлених до неї позовних вимог висловила у письмових запереченнях на клопотання позивача.

З позовом не погодилася. 

Звертала увагу суду на невідповідність умовам договору розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Посилалася на п. 3.6 кредитного договору, за яким внесені кошти спочатку спрямовуються на погашення нарахованих процентів, а залишок - на погашення тіла кредиту.

Стверджувала, що 21.01.2025 нею було здійснено платіж у розмірі 1000,00 грн. У розрахунку кредитора зазначено, що ця сума була зарахована таким чином: 891,00 грн - у погашення процентів; 109,00 грн - у погашення тіла кредиту. Однак, станом на 21.01.2025 нараховані проценти становили 846,45 грн. Відтак, після їх повного погашення залишок у сумі 153,55 грн (1 000,00 - 846,45) мав бути зарахований у погашення тіла кредиту, але у розрахунку позивача тіло кредиту зменшено лише на 109,00 грн, а не на 153,55 грн, як це прямо передбачено договором.

На думку відповідачки, 44,55 грн необґрунтовано не враховано в погашення тіла кредиту, що призвело до штучного завищення залишку заборгованості. 

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відповідає умовам договору та арифметичним правилам зарахування платежів, а також містить непрозорі нарахування, які штучно збільшують борг позичальника.

Також відповідачка зазначала, що штраф у розмірі 15000,00 грн, нарахований первісним кредитором за порушення нею умов договору є неправомірним, оскільки здійснений у період дії воєнного стану, що прямо суперечить вимогам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

При нормативному обґрунтуванні заперечень відповідачка посилалась на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статті 133, 182 Цивільного процесуального кодексу України, пункт 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного часу», та правові висновки Верховного Суду у справі № 758/5318/23 (постанова від 06 травня 2025 року), у справі № 464/2647/22 (постанова від 06 травня 2025 року).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02.01.2025 ОСОБА_1 електронним підписом J3L6R1 підписала анкету-заяву на отримання кредиту, відповідно до якої: сума кредиту - 7500,00 грн; строк кредиту - 120 днів; реквізити банківської карти для зарахування коштів - НОМЕР_1  (а.с. 7).

02.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (кредитодавець) та відповідачкою ОСОБА_1 (позичальник або клієнт) було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1436568496049 (надалі - кредитний договір), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідачки), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п. 2.19-2.24, 7.11, р. 8 кредитного договору (а.с.7 (на звороті) - 15).

У договорі зазначені терміни, які вживаються у такому значенні:
- Електронний договір або даний договір - домовленість між кредитодавцем та клієнтом, де визначені істотні умови, права та обов`язки сторін щодо отримання та повернення кредиту, згенерована Інформаційно-комунікаційною системою кредитодавця, оформлена та підписана сторонами в електронній формі в порядку визначеному даним договором;
- Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних клієнтом та пересилаються кредитодавцю;
- Інформаційно-комунікаційна система - сукупність інформаційних та комунікаційних систем кредитодавця, яка працює в форматі сайтів чи мобільних застосунків, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле і використовуються сторонами для укладання електронних договорів відповідно до вимог законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції;
- Кредит - грошові кошти в національній валюті України (гривні), що надаються кредитодавцем клієнту без конкретної споживчої мети на умовах зворотності, строковості та платності;
- Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує клієнт приймаючи пропозицію (оферту) кредитодавця та погоджуючись з правилами та умовами електронного договору в особистому кабінеті та, яка відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», використовується з метою підписання пропозиції (оферти) та електронного договору. Кредитодавець передає одноразовий ідентифікатор клієнту засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його Інформаційно-комунікаційній системі (вказаний в особистому кабінеті клієнта), в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому смс-повідомлення за номером телефону, вказаним клієнтом під час заповнення заявки;
- Особистий кабінет - сукупність захищених сторінок, що формуються клієнту в момент його реєстрації в Інформаційно-комунікаційній системі (особистий розділ клієнта), за допомогою якого клієнт здійснює повну взаємодію з кредитодавцем. Доступ до особистого кабінету здійснюється клієнтом після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору сума кредитного ліміту складає: 7500 грн 00 коп. Тип кредиту - кредит.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору строк кредитування: 120 днів з 02.01.2025 по 02.05.2025. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 02.05.2025 або достроково.

Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4 кредитного договору).

Згідно з п. 1.4.1 кредитного договору дисконтна процентна ставка становить 0,594 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно.

У відповідності до п. 1.4.2 кредитного договору базова процентна ставка складає 0,99 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору з метою отримання кредиту клієнт самостійно ознайомлюється з діючими правилами надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», розміщеними на офіційному сайті кредитодавця, створює особистий кабінет, заповнює заявку, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові.

Згідно з п. 2.4 кредитного договору за результатами заповнення особистого кабінету здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки клієнта відповідно до стандартів відповідних платіжних систем.

Відповідно до п. 2.17 кредитного договору ідентифікація/верифікація здійснюється у спосіб, передбачений постановою НБУ № 107 від 28.07.2020 «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених способів ідентифікації та верифікації клієнта :
- отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних;
- отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння PHOKПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої KEП власника ідентифікаційного документа;
- отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразовим ідентифікатором (оtр-пароля), надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційними документами, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням KEП печатки уповноваженим працівником товариства та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.

Згідно з п. 2.19 кредитного договору клієнт, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надає згоду шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови електронного договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка може стати активною лише після введення одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується кредитодавцем в Інформаційно-комунікаційній системі та надсилається клієнтам в смс-повідомленні.

Відповідно до п. 2.20 кредитного договору після підпису електронного повідомлення клієнтом у спосіб, передбачений договором, зазначене повідомлення надходить в інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця та свідчить/повідомляє кредитодавця про те, що клієнт надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) кредитодавця щодо укладання електронного договору з клієнтом. Після зазначених дій електронний договір (договір) між кредитодавцем та клієнтом (позичальником) вважається укладеним і кредитодавець здійснює дії, передбачені умовами укладеного електронного договору щодо надання кредиту.

Згідно з п. 2.21 кредитного договору вчинення клієнтом вказаних вище дій по зміні даних в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та введення одноразового ідентифікатора є проставленням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в електронному договорі його сторонами, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

У п. 2.23 кредитного договору зазначено, що кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі 7500 грн 00 коп. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яка зазначається у форматі XXXXXX****XXXX:, емітовану банком України (далі - платіжна картка), що відбувається до 3 банківських днів з моменту укладення електронного договору. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб та/або з незалежних від кредитодавця обставин (у тому числі але не виключно, обставини форс-мажору), кредитодавець відповідальності не несе.

Відповідно до п. 2.24 кредитного договору сторони підтверджують, що електронний договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати переказу коштів кредиту від кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту протягом дії кредитування. У випадку невиконання зобов`язання по поверненню заборгованості у вказаний в п. 1.3. договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення, з моменту виникнення такої прострочки.

У відповідності до п. 3.5 кредитного договору розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку, фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту).

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту, протягом строку визначеного договором.

Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові в кредит грошові кошти в порядку та сумі, визначених цим договором (п. 4.1.1 кредитного договору).

Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором (п. 4.3.1 кредитного договору).

Згідно з п. 5.1 кредитного договору кошти кредиту, одержані позичальником за договором, повертаються ним в повному обсязі у валюті кредиту не пізніше дня повернення кредиту (включно), на поточний рахунок кредитодавця, зазначений у розділі 8 договору, шляхом ініціювання переказу коштів з будь-якої платіжної картки позичальника через POS-термінал в особистому кабінеті.

У відповідності до п. 5.3 кредитного договору позичальник здійснює платежі за договором у такій черговості (крім випадків, коли інша черговість доведена кредитодавцем до позичальника у письмовій формі): 
- у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 
- у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом;
- у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. Сплата неустойки (пені та штрафу) здійснюється в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом. 

За п. 5.4 договору зарахування грошових коштів на виконання зобов`язань позичальника при здійсненні оплати процентів та суми кредиту в рекомендовану дату здійснюється в наступній послідовності: 
- у першу чергу сплачуються проценти за фактичний період користування кредитом;
- у другу чергу сплачується сума кредиту. 

Усі платежі за договором повинні надходити до кредитодавця у встановлених розмірах без будь-яких відрахувань та утримань в рахунок будь-яких комісійних, мита, внесків чи інших платежів. Зазначені відрахування та утримання, якщо вони справляються, в будь-якому випадку здійснюються за рахунок позичальника (п. 5.5 кредитного договору.

У разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів за цим договором, позичальник несе відповідальність передбачену чинним законодавством України (п. 6.1 кредитного договору).

У разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань за договором щодо повернення кредиту та/або процентів протягом строку кредитування, кредитор визнає заборгованість за кредитом проблемною на наступний день після дати прострочення сплати чергового платежу та розпочинає роботу по врегулюванню заборгованості (п. 6.3 кредитного договору).

У відповідності до п. 6.4 кредитного договору, у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на 2 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 375,00 грн; на 4 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 2250,00 грн; на 10 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 2250,00 грн; на 15 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 2250,00 грн; на 20 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 2250,00 грн; на 25 день невиконання та/або неналежного 2625,00 грн; на 30 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 3000,00 грн.

У будь-якому разі сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього договору, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

У п. 6.4.1 кредитного договору зазначено, що…. у випадку встановлення законодавством України обмежень (заборон/мораторіїв) на нарахування штрафних санкцій - штраф протягом періоду дії такого обмеження (заборони/мораторію) не нараховується та позичальником не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування відповідних законодавчих обмежень (заборон/мораторіїв).

Відповідно до п. 7.11 кредитного договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання та накладенням кваліфікованої електронної печатки кредитодавця і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону, вказаний останнім при оформленні кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання, підписом в електронному форматі цього договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

У р. 8 кредитного договору зазначені такі відомості щодо позичальника: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; тел.: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 ; паспортні дані позичальника; електронна адреса клієнта, на яку відправлений договір: ІНФОРМАЦІЯ_4; та електронний підпис одноразовим ідентифікатором J3L6R1.

Графіком платежів, який є додатком № 1 до договору № 1436568496049 від 02.01.2025, який було підписано електронним підписом позичальника (відповідачки), передбачено: дату видачі кредиту/дату платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чисту суму кредиту/сума платежу за розрахунковий період, види платежів за кредитом, реальну процентну ставку, загальну вартість кредиту тощо (а.с. 15 (на звороті) - 16).

У паспорті кредиту до договору № 1436568496049 від 02.01.2025, який містить електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором J4V3F3, зазначено основні умови кредитування, які є аналогічними тим, що викладені у кредитному договорі. Дата надання інформації - 31.12.2024, інформація зберігає чинність та є актуальною до 03.01.2025 (а.с. 17-18).

У довідці про ідентифікацію, наданої позивачем, зазначається, що клієнту ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , з якою укладений кредитний договір № 1436568496049 від 02.01.2025 у ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 40860735), були перераховані кредитні кошти у сумі 7500 грн; номер транзакції - 1536103664; дата та час проведення транзакції - 02.01.2025 13:18:42; номер картки - НОМЕР_1 ; банк - ПАТ «Укргазбанк» (а.с. 19).

Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», на виконання умов договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_6 /1 від 18.05.2023, успішно перераховано кошти, а саме: номер транзакції - НОМЕР_7 ; сума - 7500,00 грн; дата прийняття - 02.01.2025 13:18; номер замовлення - 5fd580ab-3bb2-49ca-aff6- 4cfb83de4670; номер картки - НОМЕР_1 ; статус - успіх (а.с. 20).

Згідно з довідками АБ «Укргазбанк», наданої на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , емітовано платіжну карту № НОМЕР_8 (а.с. 81, 83).

З виписки, наданої АБ «Укргазбанк», встановлено, що на поточний рахунок ОСОБА_1 02.01.2025 відбулося зарахування переказу на картку у сумі 7500,00 грн (а.с. 82, 84).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1436568496049 від 02.01.2025 вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 29708,00 грн, яка складається зі заборгованості за кредитом - 7391,00 грн; за відсотками - 7317,00 грн; за штрафом - 15000,00 грн (а.с. 26-30).

З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом відбувалися відповідно до умов договору, а саме за 120 днів, а саме за 20 днів кредитування проценти нараховувалися за ставкою 0,594 % та з 21 дня кредитування проценти нараховувалися за ставкою 0,99 %.

Також у розрахунку заборгованості відображено, що 20.01.2025 відповідачкою сплачено 1000,00 грн на погашення заборгованості за кредитом, з яких позивач 891,00 грн відніс на погашення процентів за користування кредитом та решту 109,00 грн - на погашення тіла кредиту.

Застосовані судом норми права 

Згідно зі ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію електронні документи (повідомлення), електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що 02.01.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1436568496049, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у користування грошові кошти (кредит) у сумі 7500,00 грн зі строком користування кредитними коштами - 120 днів.

Згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками такий договір прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачки на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачкою та кредитором не було б укладено.

Факт укладення кредитного договору та факт видачі кредиту належним чином підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи. Такий факт не заперечувався й відповідачкою.

Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів, проценти за користування кредитом тощо).

Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка у повному обсязі кредит не повернула.

Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом матеріали справи не містять.

Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернув. 

Здійснюючи перевірку розрахунку заборгованості за кредитним договором суд висновує таке. 

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредиту 7391 грн 00 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 7317 грн 00 коп.; штраф - 15000 грн 00 коп.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Заборгованість за процентами нарахована правильно, виходячи з процентної ставки, що була узгоджена сторонами у п. 1.4.1 (44,55 грн) та у п. 1.4.2 (73,17 грн) договору. Такі проценти нараховані у межах строку кредитування, встановленого договором, тобто за правомірне користування кредитом.

Твердження відповідачки, що позивачем необґрунтовано не враховано 44,55 грн на погашення тіла кредиту суд відхиляє, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що за перші 20 днів користування кредиту позивачем нараховано проценти 891,00 грн (20*44,55=891), а отже позивач правильно відніс кошти на погашення процентів за користування кредитом. Посилання відповідачки на п. 3.6 кредитного договору є безпідставними, адже положеннями цього пункту договору черговість погашення заборгованості за кредитом не врегульована. Згідно з графіком платежів, що є додатком до кредитного договору (а.с. 15 (на звороті), та який підписаний електронним підписом відповідачки, 21.01.2025 відповідачка зобов`язана була здійснити платіж на суму 891,00 грн у рахунок погашення процентів за користування кредитом. З розрахунку заборгованості (а.с. 26) вбачається, що відповідачка 21.01.2025 здійснила платіж у більшій сумі, аніж було визначено графіком платежів, а саме у розмірі 1000,00 грн. Позивач у відповідності до умов кредитного договору (п. 5.4) та графіку платежів абсолютно правильно зарахував частину здійсненої оплати у сумі 891,00 грн у рахунок погашення процентів за користування кредитом, а решту - 109,00 грн відніс у рахунок погашення тіла кредиту, що цілком відповідає послідовності зарахування грошових коштів на виконання зобов`язань позичальника при здійсненні оплати процентів та суми кредиту у рекомендовану дату, визначеній у п. 5.4 кредитного договору.

Отже суд погоджується з розрахунком позивача та вважає, що заборгованість за тілом кредиту у сумі 7391,00 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 7317,00 грн є підставною, обґрунтованою такою, що відповідає умова кредитного договору з урахуванням часткового погашення кредитної заборгованості. 

Щодо нарахування штрафу суд зазначає таке.

Верховний Суд у справі № 183/7850/22 (постанова від 31.01.2024) зробив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких:
«Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:
- на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22);
- на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» 

Суд погоджується з аргументами відповідачки щодо неправомірного нарахування штрафних санкцій й уважає, що розрахунок заборгованості не у повній мірі відповідає вимогам закону. Суд уважає, що положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цілком застосовні й до даного спору.

У період нарахування позивачем штрафу за несвоєчасне виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором введено військовий стан на території України.

Відповідачка на підставі пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України звільняється від відповідальності перед позивачем, за прострочення виконання зобов`язань за договором кредиту, звільняється від обов`язків сплачувати кредитору неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Нараховані у межах спірного кредитного договору штрафні санкції у сумі 15000,00 грн підлягають списанню позивачем.

Про неправомірність нарахування штрафу свідчать й положення п. 6.4.1 кредитного договору. 

Підсумовуючи все викладене вище суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 02.01.2025 № 143658496049 у сумі 14708,00 грн, у тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7391,00 грн, заборгованість за процентами 7317,00 грн. Позовні вимоги в цій частині суд задовольняє.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафу у сумі 15000,00 грн суд відмовляє за безпідставністю.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1, 2).

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (49,50 % від ціни позову), суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 1199,08 грн (2422,40 х 49,50% = 1199,08).

Крім того позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10600,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Зі сторони позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази (копії): 
1) договір про надання правової допомоги від 02 січня 2025 року № 1, укладений між адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (клієнт) (а.с. 31-33), відповідно до якого предметом договору є …представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства в усіх судах України, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до п. 3.2 договору гонорар складається з плати в розмірі, що визначається сторонами на день складання акту-приймання виконаних робіт відносно конкретної справи, з додатковою сплатою 7 % від суми гонорару. Згідно з п. 3. 5 договору клієнт сплачує гонорар у день отримання рахунку фактури;
2) акт виконаних робіт від 17.11.2025, відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025, відповідно до якого виконавець, на підставі договору та наданого доручення клієнта, надав послуги щодо захисту майнових інтересів ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» щодо стягнення заборгованості: опрацювання кредитної справи боржника - 0,5 години; надання усної консультації - 0,5 години; опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану - 1 година; пошук контактів боржника, його місцезнаходження з відкритих джерел - 1 година; підготовка пропозицій дій відносно позичальника - 0,5 години; підготовка та направлення претензій - 1 година; здійснення телефонних дзвінків за відомим контактами - 1 година; підготовка та подання позовних матеріалів - 2 години. Сторони домовились, що вартість послуг складає 10600 грн 00 коп. (а.с. 34);
3) рахунок № 17/17-01 від 17.17.2025 на суму 10600,00 грн (а.с. 35);
4) платіжну інструкцію від 18.11.2025 № LK1023/28, відповідно до якої ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» перерахувало АБ «Грушевський Ю.В.» грошові кошти у сумі 1060,00 грн відповідно до договору № 1 від 02.01.2025 та рахунку № 17/17-01 від 17.11.2025 (а.с.36). 

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково (49,50 %) від загального розміру позовних вимог), то керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 141, 137 ЦПК України, з відповідачки підлягали б стягненню на користь позивача судові витрати позивача на оплату правничої допомоги у сумі 5247,00 грн (10600,00 х 49,50 % = 5247).

Відповідачка у запереченні на клопотання не погодилась зі заявленим позивачем розміром правової допомоги. Вказувала, що позовна заява має типовий характер і є стандартною для позовів, які систематично подаються ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ», та потребувала лише формальних змін щодо предмета спору без зміни підстав позову, однак в будь-якому разі це не потягло за собою великих зусиль та часу. Станом на звернення до суду з позовною заявою адвокатом подано до суду в межах даної справи лише одне клопотання про витребування доказів разом із позовною заявою. Інших процесуальних документів чи заяв по суті справи подано не було.

Відповідачка звертала увагу суду, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 10600,00 грн становлять 35,68 % від ціни позову, що свідчить про їх очевидну непропорційність до предмету спору.

Окрім того, на думку відповідачки, жоден із документів, наявних у матеріалах справи та поданих представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, не містить відомостей про погодинну ставку, а також розрахунку вартості кожної окремої процесуальної дії (роботи), зазначеної в акті наданих послуг. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити реальність, необхідність та співмірність заявлених до стягнення витрат, а подані докази не забезпечують належного обґрунтування їх розміру. З наведених підстав відповідачка просила суд відмовити позивачеві у стягненні витрат на правничу допомогу повністю.

Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: акт виконаних робіт; договір про надання правничої допомоги; докази сплати витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. Такі докази завчасно були направлені відповідачці.

Верховний Суд у справі № 240/32993/23 (постанова від 23 січня 2025 р.) не погодилась з доводами відповідача про необхідність обов`язкового зазначення в акті виконаних адвокатом робіт розрахунку вартості такої роботи в погодинній прив`язці або зазначення такої вартості у фіксованому розмірі. Колегія суддів дійшла висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Подібну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 13 грудня 2018 р. у справі № 816/2096/17. Таким чином, колегія суддів визнала допустимим обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної вартості або фіксованої вартості.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У даній справі позивач та адвокатське бюро домовилися про фіксований розмір гонорару, що не суперечить вимогам статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З цих підстав суд відхиляє доводи відповідачки про те, що відсутність відомостей про погодинну ставку, а також відсутність розрахунку вартості кожної процесуальної дії (роботи) адвоката, є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі суд частково погоджується зі запереченнями відповідачки пропорційності витрат на правничу допомогу до предмету спору та зазначає, що фактично справа розглядалася без участі сторін; така категорія справ є розповсюдженою, а позовні заяви шаблонними; спір є нескладним у правозастосуванні; сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сукупності зі сумою боргу, що стягується судом у результаті задоволення позову, може бути надмірним фінансовим тягарем для відповідачки. Тому суд уважає, що пред`явлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу є дещо завищеним, та суд частково відмовляє позивачеві у відшкодуванні здійснених ним витрат на правову допомогу у сумі 1247,00 грн, та, відповідно, стягує з відповідачки на користь позивача 4000,00 грн (5247,00 - 1247,00 = 4000,00) у рахунок витрат на правничу допомогу, які позивач поніс.

На думку суду, судові витрати у такому розмірі відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності та не є явно несправедливими. Решту суми витрат слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 12, 15, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором від 02.01.2025 № 1436568496049 у загальній сумі 14708 гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог на суму 15000 гривень 00 копійок - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» судовий збір у сумі 1199 гривень 08 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (місцезнаходження: вулиця Таранця, буд. 20, місто Шпола, Звенигородський район, Черкаська область, 20603; ідентифікаційний код 40860735).

Представник позивача: адвокат Грушевий Юрій Віталійович (адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тел.: НОМЕР_10 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; тел.: НОМЕР_11 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 04.05.2026.

Суддя В.П. Козир