03.07.2026 Справа № 756/4066/26
Унікальний номер 756/4066/26
Провадження номер 2/756/5327/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
03 липня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі судді Шролик І.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Свеа Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , –
ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року позивач ТОВ “Свеа Фінанс” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що21 січня 2022 року між ТОВ “Лінеура Україна” та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2840664, згідно з умовами якого ТОВ “Лінеура Україна” надало позичальниці ОСОБА_1 кредит у сумі6 000,00 грн строком на 360 календарних днів з дати надання кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів – 30 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становила 1,99 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Знижена процентна ставка за користування кредитом становила 0,8 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання, взяті на себе за договором про надання споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664, допустила заборгованість за цим кредитним договором сумі23 225, 98грн., у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5999,99грн., проценти за користування кредитом у сумі 17225,99 грн.
За договором факторингу від 23 травня 2023 року № 01.02-25/23 укладеним між ТОВ “Лінеура Україна” та ТОВ “Росвен Інвест Україна”, яке було перейменоване в ТОВ “СвеаФінанс”, первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальниці ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664.
За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664у сумі 23 225, 98грн, а також присудити з неї судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 березня 2026 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ “Свеа Фінанс”до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Указана ухвала судді була надіслана відповідачці за адресою, за якою зареєстроване її місце проживання. Поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 березня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 19 квітня 2026 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання.
Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 березня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачці 19 квітня 2026 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19).
У строк, визначений ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від
25 березня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, відповідачка відзив на позовну заявуТОВ “СвеаФінанс” до суду не подала.
За положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2026 року справу передано судді Шролик І.С.
Ухвалою від 22 червня 2026 року справу прийнято до свого провадження. 
За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами.
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Частиною 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст.6, ч. 1 ст.627та ч. 1 ст.628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч. 2ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію”.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію” електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
Судом з`ясовано, що 21 січня 2022 року ТОВ “Лінеура Україна”та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію”, договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2840664, за умовами якого ТОВ “Лінеура Україна” зобов`язалось надати позичальниці ОСОБА_1 кредит у сумі 6000,00 грн. на строк 360 днів. 
Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ТОВ “Лінеура Україна” виконало умови кредитного договору, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 6 000,00 грн, що підтверджується відповіддю ТОВ “Універсальні платіжні рішення” від 04 березня 2024 року№35649-0403.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Позичальниця ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит у строк до 15 січня 2023 року, проте взяте на себе зобов`язання не виконала, допустила заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664, зокрема за тілом кредиту – у сумі 5999,99 грн, проценти за користування кредитом у сумі17225,99грн.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксованаабозмінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до п. 1.4 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору, знижена процентна ставка становить 0,8% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт до 20 лютого 2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
Проценти за користування кредитом нараховані у межах погодженого сторонами строку кредитування, виходячи з процентної ставки, встановленої в договорі, та складають 17 225,99 грн.
Відповідно ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Отже, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664 становить 23225,98 грн., у тому числі заборгованість за кредитом у сумі5999,99грн., проценти за користування кредитом у сумі17 225,99 грн.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявнавимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
За договором факторингу від 23 травня 2023 року № 01.02-25/23 укладеним між ТОВ “Лінеура Україна” та ТОВ “Росвен Інвест Україна”, яке було перейменоване в ТОВ “СвеаФінанс”, первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальниці ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664.
З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ “СвеаФінанс” заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 січня 2022 року № 2840664 у сумі23225,98 грн., у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5999,99грн., проценти за користування кредитом у сумі 17225,99 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ “СвеаФінанс” компенсації підлягають судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 553, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, 
суд, –
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Свеа Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Свеа Фінанс” заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2840664 від 21 січня 2022 року у сумі 23 225,98 грн,судовий збір 2662,40 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю “Свеа Фінанс”, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; код в ЄДРПОУ: 37616221;
Відповідач : ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складений 03 липня 2026 року.

Суддя   Шролик І.С.