Дата документу 08.05.2026	Справа № 554/6479/26	
 	Провадження № 3/554/813/2026	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 року місто Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Лизенко А. В., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, паспорт № НОМЕР_1 , протягом року притягався до адміністративної відповідальності:

- 30 червня 2025 року постановою серії ЕНА № 5107189 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн,
- 12 серпня 2025 року постановою судді Печерського районного суду міста Києва за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн,
- 27 жовтня 2025 року постановою судді Зарічного районного суду міста Суми за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 40800,00 грн без оплатного вилучення транспортного засобу, 

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2026 року, приблизно о 19:31 год, в м. Полтаві по вул. Автобазівській, 7 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортними засобами, порушення вчинено повторно протягом року, оскільки притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою від 30.06.2025, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України “Про дорожній рух”, постанови Кабінету Міністрів України № 340 та п. 2.1а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надав, що на думку судді, не перешкоджає розгляду цієї справи.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України “Про дорожній рух” право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України “Про дорожній рух”, встановлюють Правила дорожнього руху. 
Згідно з п. 2.1а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Статтею 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за такі діяння, а саме: 
- керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством (ч. 1).
- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2).
- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3).
- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).
- повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (ч. 5).
Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю та поза розумним сумнівом підтверджується: протоколом серії ЕПР1 № 649204 про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2026 року, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення і цей протокол не містить жодних зауважень особи щодо його змісту, у графі для пояснень по суті порушення ОСОБА_1 поставив особистий підпис (а. с. 1); відомостями з інформаційно-комунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України”, згідно з якими ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, зокрема, 30 червня 2025 року постановою серії ЕНА № 5107189 за ч. 2 ст. 126 КУпАП до нього застосованого адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 4, 4); дослідженими в судовому засіданні даними відезаписів з нагрудної камери поліцейського № 470712, а також відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції (а. с. 6), а також матеріалами справи у їх сукупності.
Отже, сукупність досліджених доказів вказує на те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 Закону України “Про дорожній рух”, постанови Кабінету Міністрів України № 340 та п. 2.1а Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, у зв`язку з чим у його діях є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Натомість, будь-яких доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, протягом розгляду справи до суду не надано.
Згідно з довідкою відділу АП УПП в Полтавській області від 27 квітня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до даних Єдиного державного реєстру МВС посвідчення водія не отримував (а. с. 5).
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у свої постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 зробила висновок про те, що правова природа покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Крім того, приписи статті 30 КУпАП не перешкоджають застосуванню судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.
Таким чином, вирішуючи питання щодо накладення додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суддя враховує положення ст. 30 КУпАП, а також правовий висновок Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні правопорушення суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Суддя наголошує на тому, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання (аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2023 року № 702/301/20).
За цих обставин, суддя вважає можливим застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно з вимогами ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з реєстраційної картки обліку адміністративного правопорушення (витягу з ІКС “ІПНП” підсистеми “Адмінпрактика” а. с. 2) та відповідної довідки відділу АП УПП в Полтавській області від 24 квітня 2026 року (а. с. 2) вбачається, що транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 .
Натомість, будь-яких відомостей про зареєстровані за ОСОБА_1 на праві власності транспортні засоби до суду не надано. 
Тому, суддя вважає не застосовувати до порушника додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки матеріали справи не свідчать про наявність такого у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Враховуючи викладене, керуючись законом, суддя вважає, що до ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення необхідно застосувати основне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
На думку судді, саме таке адміністративне стягнення у цій справі щодо ОСОБА_1 відповідатиме меті виховання його як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 665,60 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн (стягувач: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; місцезнаходження: вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, паспорт № НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за наступними реквізитами:
Стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795.
Реквізити для зарахування судового збору до державного бюджету:
Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106; Призначення платежу: *;101; Судовий збір, стягнутий на користь держави, за рішенням №».
Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення судового збору: протягом трьох місяців.
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі 81600,00 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн 00 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. В. Лизенко