Справа № 583/1020/26
2-о/583/48/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2026 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Яценко Н.Г.
присяжних        Потоцького С.М. 
Сергієнко С.В.
за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.
заявниці ОСОБА_1 
її представниці Єфіменко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Охтирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою,
ВСТАНОВИВ:
02.03.2026 заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою та просить: оголосити з ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця сел. Чупахівка Охтирського району Сумської області, останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ; причиною смерті ОСОБА_3 вважати загибель під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_2 ; місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати населений пункт м. Бахмут Донецької області.
Вимоги за заявою вмотивовані тим, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , який був призваний на військову службу за призовом ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях. 16.11.2022 ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її батько ОСОБА_3 , командир 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 зник безвісти 10.11.2022 внаслідок артилерійських обстрілів та ведення противником наступальних (штурмових) дій поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області. На даний час відсутня будь-яка інформація щодо того, що ОСОБА_3 є живим, після 10.11.2022 останній жодного разу не виходив на зв`язок ні з ким із членів родини, за місцем свого проживання не з`являвся і будь-яку інформацію від третіх осіб про його можливе перебування ніхто не отримував. Вважає, що ОСОБА_3 загинув за обставин, що прямо загрожували йому смертю, що і стало підставою звернення до суду із заявою. Оголошення батька померлим заявниці необхідно для отримання нею та її братом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідної державної соціальної допомоги, як членами сім`ї загиблого військовослужбовця, права на отримання пенсійного забезпечення по втраті годувальника та права на оформлення спадщини.
04.03.2026 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з викликом учасників справи.
23.03.2026 від представника Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що на підставі правової позиції, викладеної Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 по справі №755/11021/22, Міністерство оборони України вважає, що заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи. Вимога заяви про встановлення факту щодо причини смерті ОСОБА_3 не передбачена нормами ЦПК України в рамках розгляду справи в порядку окремого провадження про оголошення фізичної особи померлою, а тому в цій частині слід залишити заяву без розгляду, оскільки зі змісту даної вимоги вбачається спір про право. Так питання чи пов`язана загибель військовослужбовця із захистом батьківщини вирішується уповноваженими органами під час прийняття рішення про призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Окрім того, питання щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця із захистом батьківщини віднесено до повноважень військово-лікарських комісій. Також зазначено, що у прохальній частині заяви заявниця не зазначає, який саме вважати день смерті ОСОБА_3 , що впливає на право отримання соціальних виплат. Просить врахувати правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі №755/11021/22, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2026 року по справі №639/1567/25 та прийняти рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану.
21.04.2026 представниця заявниці надала заперечення на письмові пояснення Міністерства оборони України, відповідно до яких, на її думку, Міністерство оборони України помилково вважає, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_3 з виконанням ним обов`язків військової служби, безпосередньою участю у бойових діях та збройною агресією рф не передбачено нормами ЦПК України в рамках розгляду справи в порядку окремого провадження про оголошення особи померлою.
13.05.2026 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, постановленою без оформлення окремого документа у відповідності до ч. 5 ст. 259 ЦПК України, залучено як заінтересовану особу військову частину НОМЕР_1 .
У судовому засіданні заявниця та її представниця вимоги за заявою підтримали, просили їх задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить задовольнити заяву. 
Представник заінтересованої особи - Охтирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу, просив ухвали рішення на підставі зібраних доказів на розсуд суду.
Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, у письмових поясненнях просило провести розгляд справи за відсутності їх представника. 
Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці та її представниці, покази свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 19.11.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 22.06.2022 Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 7 зворот – 8).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частини) від 01.09.2022 №249 старшого лейтенанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира взводу розвідувального взводу з 01.09.2022 (а.с. 10 зворот).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частини) від 10.11.2022 №319 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , командира взводу 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти наказано вважати таким, що 10.11.2022 зник безвісти (а.с. 11).
В Акті службового розслідування від 09.12.2022, проведеного на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2022 №1068 «Про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 », затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 09.12.2022 зазначено, що 09.11.2022 старший лейтенант ОСОБА_4 віддав усний наказ висунутися на ВОП «Калина» для виконання бойових завдань. Старшим групи було призначено старшого лейтенанта ОСОБА_3 . Здійснивши ротацію підрозділами, військовослужбовцями було зайнято вогневі позиції. 10.11.2022 відбувся мінометний обстріл та стрілецькій бій, після якого противник почав штурмові дії близько 15.30 год. При цьому, військовослужбовці, які перебували на ВОП «Калина», вступили в стрілецькій бій з противником, а через деякий час по радіозв`язку була здійснена доповідь, що є поранені військовослужбовці. Командир механізованої роти хотів зв`язатися з позицією ВОП «Калина», проте відповіді не надходило. Після закінчення бою не повернулися десять військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_3 . Відповідно до витягу з «Журналу ведення бойових дій військової НОМЕР_5 » 10.11.2022 командир взводу 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_3 зник безвісти на околиці м. Бахмут Бахмутського району Донецької області. Інформація про те, що ОСОБА_3 добровільно здався в полон, був захоплений, поранений чи загинув - відсутня. В результаті проведення службового розслідування запропоновано зарахувати безвісти зниклим військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 – командира взводу 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 (а.с. 12-16).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.12.2022 №1214 «Про підсумки службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 », службовим розслідуванням було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі м. Бахмут Бахмутського району Донецької області зник безвісті, серед інших, командир взводу 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_3 . Причиною зникнення останнього стали протиправні дії невстановлених осіб з числа збройних сил російської федерації, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258 КК України. Наказано зарахувати безвісти зниклих військовослужбовців військової частини, зокрема, ОСОБА_3 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 (а.с. 17-18).
16.11.2022 ОСОБА_5  отримала сповіщення про те, що її батько, старший лейтенант ОСОБА_3 , командир 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 зник безвісти 10.11.2022 внаслідок артилерійських обстрілів та ведення противником наступальних (штурмових) дій поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області (а.с. 9).
Стосовно ОСОБА_3 внесено відомості до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин /витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240805-345. Датою набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин зазначено 12.06.2023 (а.с. 21).
Відповідно до витягу з протоколу №2 засідання комісії оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 20.02.2025, старшому лейтенанту ОСОБА_3 надано статус учасника бойових дій (а.с. 19).
Згідно з інформацією, наданою ДП «Український національний центр розбудови миру», що виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, від 31.12.2025 №08-11/51348, відомості про ОСОБА_3 внесені до реєстру Національного інформаційного бюро, однак відомості про його перебування в полоні відсутні. Інформація від держави-агресора через Центральне агентство розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про ОСОБА_3 до Національного інформаційного бюро не надходила. Крім того, повідомлено, що власником Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин та володільцем інформації, що обробляється в ньому, є держава в особі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 22-23).
З відповіді слідчого управління ГУНП в Донецькій області від 17.02.2026 №78аз/20/02-2026 вбачається, що групою слідчих СУ ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №12022200460000589, розпочате 21.11.2022 слідчим відділом Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 . За відібраними у батька та брата зниклого безвісти ОСОБА_3 – ОСОБА_6 та ОСОБА_7 біологічними зразками експертами проведені судові молекулярно-генетичні експертизи, за результатами яких встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію останніх. На теперішній час інформація про збіги за Електронним реєстром геномної інформації людини виділених ДНК-профілів біологічних зразків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з виділеними ДНК-профілями невпізнаних тіл з ДНДЕКЦ МВС України не надходила. Згідно з інформаційною системою Координаційного штабу питань поводження з військовополоненими, інформація про перебування в полоні ОСОБА_3 відсутня. Станом на 17.02.2026 місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено (а.с. 25-26).
Згідно з інформацією, наданою командуванням Медичних сил Збройних Сил України від 26.12.2025 №510/22946, військовослужбовець ОСОБА_3 з 10.11.2022 по теперішній час за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України не звертався, на стаціонарному лікування не перебував (а.с. 27).
Згідно з інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, від 10.06.2026 №19.5.1/44080-26-Вих, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 10.11.2022 по 03.06.2026 в Базі даних не виявлено.
Свідок ОСОБА_7 , який доводиться ОСОБА_3 рідним братом, су судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_3 був призваний на військову службу влітку 2022 року. Брат періодично телефонував йому, а приблизно восени 2022 року зв`язок з ним був втрачений. Через деякий час йому зателефонували працівники поліції та повідомили, що брат зник безвісти і треба написати заяву на розшук, здати аналіз на ДНК. До цього часу про ОСОБА_3 йому нічого не відомо. 
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення фізичної особи померлою – це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі №607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №607/1612/23 (провадження №61-6323св23).
Разом із тим суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі №148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі №591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі №357/16463/24).
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Так Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, бойові дії у населеному пункті Бахмут завершені 12 грудня 2023 року, а з 13 грудня 2023 року місто Бахмут є тимчасово окупованими.
Таким чином, шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, у цій справі має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_3 (населений пункт Бахмут Донецької області), тобто у даному випадку з 13.12.2023, а отже на момент звернення ОСОБА_1 вказаний строк сплив.
При цьому суд зауважує, що у справі №755/11021/22, формулюючи висновки, Велика Палата Верховного Суду виходила з того (див. пункт 45 постанови), що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовувала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (див. пункти 58-61 постанови Великої Палати Верховного Суду).
У пунктах 62, 65, 66 постанови у справі №755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа – з надзвичайно великою вірогідністю – є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу».
У підсумку Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «… шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість» (див. пункт 82 постанови).
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
В ухвалі від 16 квітня 2026 року у справі №671/132/25 (провадження №14-22цс26) про повернення на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду справи №671/132/25 Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин для прийняття до розгляду цієї справи з метою відступу (конкретизації) від попереднього правового висновку у справі №755/11021/22.
Очевидно, що Велика Палата Верховного Суду у справі №755/11021/22 (провадження №14-94цс24) не формулювала висновок для ситуації, коли територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця, на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником.
Обставини справи, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, стосувались подій, коли ймовірна загибель фізичної особи сталась на території, де велись активні бойові дії, а після їх завершення території залишилась під контролем України.
Оскільки за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця ОСОБА_3 на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником, у суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець ОСОБА_3 загинув, то відлік строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України може бути здійснений у цій справі з 13.12.2023.
Такий висновок суду не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 109 постанови).
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі №127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 24 грудня 2025 року у справі №692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі №127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі №759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області), від 04 березня 2026 року у справі №761/684/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 13 березня 2026 року в справі №352/1828/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісти в районі с. Роботине Пологівського району Запорізької області).
На переконання суду, розширювальне тлумачення частини другої статті 46 ЦК України, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.04.2026 в справі №615/129/25, провадження №61-1513св 26.
З огляду на викладене, суд вважає, що за вказаних обставин є підстави припускати з високим ступенем вірогідності, що військовослужбовець ОСОБА_3 , ймовірно, загинув за особливих обставин ІНФОРМАЦІЯ_6 у результаті артилерійських обстрілів та ведення збройними силами російської федерації наступальних (штурмових) дій поблизу м. Бахмут Донецької області, де на цей момент знаходився військовослужбовець ОСОБА_3 під час захисту Батьківщини та виконання бойового завдання й забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.
Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою, не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Бахмут Донецької області.
З моменту закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_3 (населений пункт Бахмут Донецької області), тобто з 13.12.2023 до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше шести місяців. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії держави-окупанта проти України залежить виникнення та реалізація спадкових прав, а також особистих майнових та немайнових прав заявниці як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для оголошення ОСОБА_3 померлим внаслідок артилерійських обстрілів та збройними силами російської федерації наступальних (штурмових) дій ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області. У інший спосіб заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть батька у Охтирському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, оскільки їй необхідно пред`явити документ, який був би законною підставою для проведення відповідної державної реєстрації. При цьому у неї відсутня об`єктивна можливість отримати відповідний лікарський документ про смерть чина, оскільки на час розгляду справи тіло ОСОБА_3 не знайдено та не ідентифіковано.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимог за заявою, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають наявним у справі доказам та ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
При цьому, суд відхиляє як безпідставні твердження Міністерства оборони України про те, що заява ОСОБА_1 в частині визначення причини смерті ОСОБА_3 не може розглядатися в окремому провадженні, оскільки в даному випадку вбачається спір про право, який слід розглядати в позовному провадженні, оскільки Міністерство оборони України не зазначає між ким існує спір про право, тоді як для залишення заяви без розгляду існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним. 
Суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що згідно зі ст. 309 ЦПК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо буде одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Керуючись ст.ст. 46, 47 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 263-265, 294, 308,309 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця сел. Чупахівка Охтирського району Сумської області, останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , командира 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 . 
ОСОБА_9 та місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_6 , м. Бахмут Донецької області.
Причиною смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вважати загибель під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_2 .
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Заінтересована особа: Охтирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: площа Соборна, 4, м. Охтирка Сумська область, код ЄДРПОУ 41855600.
Заінтересована особа: міністерство оборони України, місцезнаходження: проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, код ЄДРПОУ 0034022.
Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду 
Сумської області Н.Г. Яценко 

Присяжні:   С.М. Потоцький

С.В. Сергієнко