КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року

справа № 759/967/26 
провадження № 33/824/1973/2026 

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Гулько Жанни Вікторівни на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2026 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень), за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. (сімнадцять) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.2 ст.36 КУпАП визначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Не погоджуючись із постановою суду захисник ОСОБА_1 - Гулько Жанна Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що скаржник у вчиненні адміністративного правопорушення винним себе не вважає, так як він не здійснював рух транспортним засобом у нетверезому стані, огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснено в порушення законом передбаченого порядку, після закінчення 2-х годин, без фактичного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, як передбачено законодавством.
В судове засідання призначене на 06.04.2026 ОСОБА_1 та його захисник Гулько Ж.В. не з`явились, від адвоката Гулько Ж.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуватиме в іншому судовому засіданні.
Клопотання було задоволено та судове засідання відкладено до 20.04.2026 року на 11 год. 40 хв.
В судове засідання призначене на 20 квітня 2026 року ОСОБА_1 та його захисник Гулько Ж.В. не з`явились суду надійшло клопотання про відкладення у зв`язку зі зайнятістю в іншому судовому засіданні, у задоволенні клопотання було відмовлено
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо особа не з`явилася в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити справу по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні самої особи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи обмеження процесуального строку розгляду справи, передбаченого КУпАП, достатність матеріалів для розгляду справи, належне повідомлення як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного клопотання та розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 553590 від 29.12.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 21 грудня 2025 року о 19 год. 43 хв., по вул. Кільцева дорога у м. Києві, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак  НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості чим порушив вимоги п. 2.3 б, п. 12.1 ПДР України: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак  НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно пункту 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки його вина підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: 
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 553590 від 29.12.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчиненого правопорушення;
-даними схеми ДТП, яка складена у відповідності з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015;
-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 ;
-довідкою про результати перевірки матеріалів ДТП;
-рапортом;
-протоколом огляду місця ДТП;
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 , який був очевидцем події;
-копіями медичних довідок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 553604 від 29.12.2025 року, ОСОБА_1  21 грудня 2025 року о 19 год. 43 хв., по вул. Кільцева дорога у м. Києві, керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога у КМНКЛ № 10 «Соціотерапія», що підтверджується висновком №006424.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно пункту 2.9 а  ПДР України,  водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Однак, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується
- протоколом про адміністративне правопорушення ;
-даними схеми ДТП, яка складена у відповідності з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015;
-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 ;
-довідкою про результати перевірки матеріалів ДТП;
-рапортом;
-протоколом огляду місця ДТП;
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 , який був очевидцем події;
-копіями медичних довідок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
- диском долученим до матеріалів справи
Факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком лікаря нарколога щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння №006425, відповідно до якого під час проведення огляду 21.12.2025 року о 23 год. 32 хв. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, рапортом та відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції. При цьому на відеозаписах з нагрудних камер патрульних поліцейських видно, що ОСОБА_1 спочатку взагалі заперечував свою причетність до ДТП та сам факт керування даним транспортним засобом, свідки та поліцейські повідомляють, що від ОСОБА_1 чутно запах алкоголю з ротової порожнини.
Суд не бере до уваги доводи захисника апелянта стосовно того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснено в порушення законом передбаченого порядку, а саме після 2-х годин, без фактичного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння , як передбачено законодавством, оскільки відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Вказана норма покликана стимулювати працівників поліції оперативно доставляти осіб до медичних закладів через особливості стану сп`яніння - зі спливом часу алкогольні та наркотичні речовини вивітрюються (розсмоктуються) з організму. Водночас даною Інструкцією імперативно не встановлено, що результати огляду, проведені після спливу двох годин з моменту ДТП, вважаються недійсними. Відповідно до п. 6 розділу ІІІ вказаної Інструкції, обов`язковим є проведення лабораторних досліджень лише на визначення наркотичного засобу або психотропної речовин, водночас, відповідно до висновку №006424 ОСОБА_1 21.12.2025 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваної постанови, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу з захисника ОСОБА_1 - Гулько Жанни Вікторівни на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2026 року залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя