Суддя Баронін Д.Б.
Справа № 644/5220/26
Провадження № 2/644/4046/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 р. м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
головуючого судді Бароніна Д.Б., 
за участю секретаря Нестеренко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернувся через свого представника до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що позивачка працювала на посаді завідувача центрального складу кулінарного виробництва в ТОВ «Оптімар». 07 квітня 2026 року відповідачем видано наказ №17-К про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності через порушення умов Правил внутрішнього трудового розпорядку та посадових (робочих) інструкцій у вигляді звільнення у зв`язку з втратою довіри. 08 квітня 2026 року відповідачем видано наказ № 175-П про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача центрального складу кулінарного виробництва у зв`язку з втратою довіри.
Представник позивачки вважає обидва накази незаконними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та недоведених фактах, без з`ясування того, чи дійсно в діях позивачки наявний склад дисциплінарного проступку, що є обов`язковою умовою для застосування дисциплінарного стягнення. 
Відсутні правові підстави для звільнення позивачки за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки відповідач хоч і зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивачки є саме втрата довіри, однак ніде не зазначає цієї норми КЗпП України в якості правової підстави. Згідно з типовою формою № П-4, затвердженою наказом Держкомстата України від 05.12.08 р. № 489 наказ про звільнення повинен містити підстави звільнення з посиланням на пункт і статтю КЗпП. 
Звільнення за втратою довір`я згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не є засобом дисциплінарного стягнення, а є самостійною підставою для звільнення, тому відповідач припустився помилки при формулюванні причин звільнення позивачки. 
Відповідачем не доведено факт вчинення позивачкою будь-яких винних дій (умисних чи необережних), причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (які взагалі не встановлені) та нібито «втратою довіри», а також того, що виконувані позивачкою трудові функції підпадають під поняття безпосереднього обслуговування грошових чи товарних цінностей у розумінні вимог чинного законодавства України та правових позицій Верховного Суду.
Більше того, формулювання, використані у наказах, є загальними та декларативними і не містять жодного конкретного фактичного опису порушення: не зазначено, які саме дії, коли, за яких обставин та з якими наслідками нібито були вчинені позивачкою. Водночас, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, саме на роботодавця покладається обов`язок довести наявність винних дій працівника та обґрунтованість втрати довіри, причому такі обставини мають підтверджуватись належними, допустимими та достовірними доказами, а не припущеннями чи загальними твердженнями. У даному ж випадку будь-які докази, які б свідчили про наявність у діях позивачки порушень, що можуть бути підставою для втрати довіри, відсутні.
На думку представника позивача також відсутні правові підстави для звільнення позивачки на підставі п. 6 ч. 1 ст. 46 КЗпП України, на який міститься посилання у наказі від 08.04.2026.
Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ № 17-К від 07 квітня 2026 року про притягнення працівника до дисциплінарного стягнення;
- визнати незаконним та скасувати наказ № 175-П від 08 квітня 2026 року про звільнення та поновити позивачку на роботі;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 08.04.2026 по день фактичного поновлення на роботі;
- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
1.2. Представниця відповідача подала до суду відзив, в якому у задоволенні позову просила відмовити. Зазначила, що з 01.11.2025 позивачку було прийнято на посаду завідувачки центрального складу кулінарного виробництва, за основним місцем роботи, на повний робочий день, з режимом роботи згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з оплатою праці згідно штатного розкладу. 01.11.2025 між ТОВ «Оптімар» та ОСОБА_1 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. При прийнятті на роботу ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис з Посадовою інструкцією завідувача складу ТОВ «Оптімар», затвердженого директором 01.11.2025.
Так, у зв`язку зі збільшенням витрат на кулінарне виробництво, у порівнянні зі звичайними витратами підприємства, виникла необхідність у проведенні позапланової інвентаризації, тому 25.02.2026 ТОВ «Оптімар» видано Наказ № 5-К «Про проведення позапланової інвентаризації» (додається). ОСОБА_1 не з`явилась для отримання наказу про проведення позапланової інвентаризації, про що було складено Акт № 1 від 25.02.2026 про відмову від підпису на підтвердження отримання наказу № 5-К від 25.02.2026. 
25.02.2026 було проведено позапланову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), що перебувають на зберіганні на центральному складі кулінарного виробництва, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та підзвітні позивачці. За результатами проведеної інвентаризації було встановлено недостачу товарно-матеріальних цінностей у кількості 25603,53 на суму 974972,29 грн.
У зв`язку з виявленням за результатами інвентаризації недостачі, з метою встановлення причин її виникнення, визначення винних осіб та належного документального оформлення результатів, ТОВ «ОПТІМАР» видано наказ від 06.03.2026 року № 6-К «Про створення комісії для проведення службового розслідування» та проведено службове розслідування. ОСОБА_1 відсторонено від роботи до дати закінчення службового розслідування. У процесі службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 вчинила такі дії: здійснила відпуск товарно-матеріальних цінностей зі складу без оформлення відповідних первинних документів (видаткових накладних), чим порушила встановлений порядок обліку та сприяла виникненню недостачі; не забезпечила ведення належного обліку руху товарно-матеріальних цінностей, зокрема, не відобразила операції з надходження та вибуття товару у відповідних облікових документах; не здійснювала регулярний контроль фактичних залишків товару та їх відповідності даним обліку, що призвело до несвоєчасного виявлення розбіжностей і накопичення недостачі. З урахуванням викладеного, зазначені дії надали підстави для втрати довіри до працівника, який безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності.
У подальшому відповідачем було видано два накази: № 17-К «Про притягнення працівника до дисциплінарного стягнення» від 07.04.2026, № 175-П «Про звільнення ОСОБА_1 » від 08.04.2026. Передбачені законодавством розрахунки при звільненні працівника проведені відповідачем у повному обсязі та відповідно до норм чинного законодавства. У зв`язку із виявленими обставинами недостачі, які дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема, ст. 191 Кримінального кодексу України (привласнення або розтрата майна) ТОВ «Оптімар» була подана заява про вчинення кримінального правопорушення.
Представниця відповідача зазначає, що у наказі ТОВ «ОПТІМАР» від 08.04.2026 року № 176 П «Про внесення змін до наказу № 175-П від 08.04.2026» зазначено, що у зв`язку з технічною помилкою були внесені зміни до наказу № 175-П від 08.04.2026 «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: слова «п.6 ч.1 ст. 41КЗпП України» змінено на слова «п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України». Таким чином, у наказі про звільнення позивачки зазначена правова підстава звільнення, наявне посилання на конкретну норму закону - п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.
У посадовій інструкції, зазначено, що позивачка відноситься до осіб, які безпосередньо обслуговують товарні цінності у розумінні вимог чинного законодавства України та усталеної практики Верховного Суду. Виконання операцій, що пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, становили основний зміст трудових обов`язків позивачки. Трудові обов`язки позивачки носять відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням товарно-матеріальних цінностей. Договір про повну матеріальну відповідальність був укладений з позивачкою та був чинним на момент звільнення. Виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей, яка встановлена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, свідчить про винні дії позивачки.
Щодо заявлених представником позивачки витрат на правову допомогу у розмірі 50000 грн., то на думку представниці відповідача ці витрати є явно завищеними та не відповідають критеріям розумності і співмірності.
1.3. Представник позивачки подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що сукупність наданих представницею відповідача документів дозволяє встановити виключно те, що між фактичною наявністю товарно-матеріальних цінностей та даними бухгалтерського обліку існує розбіжність. Однак, відповідач не надав жодного первинного документа, який би підтверджував факт прийняття позивачкою на зберігання товарно-матеріальних цінностей конкретних найменувань у конкретній кількості.
Сам факт виявлення нестачі товарно-матеріальних цінностей не може бути єдиною підставою для звільнення працівника за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України та не є доказом вини конкретного працівника. Акт службового розслідування від 06.04.2026 року містить виключно декларативні висновки комісії роботодавця, однак не містить жодного конкретного доказу вчинення позивачкою дій, описаних у цьому акті. У матеріалах справи відсутні первинні документи, на підставі яких дані вносились до бухгалтерського обліку підприємства, що є підґрунтям для розрахунку нестачі.
У матеріалах справи повністю відсутні будь-які докази того, що Відповідач вжив заходів для належного повідомлення Позивача про необхідність з`явитись для ознайомлення з відповідними документами та їх підписання. За таких обставин твердження Відповідача про те, що Позивач «відмовилась» від підписання зазначених документів або «не з`явилась» для їх отримання, є повністю недоведеним, оскільки ґрунтується виключно на односторонніх актах роботодавця та не підкріплене жодним об`єктивним доказом того, що Позивач була належним чином повідомлена про необхідність з`явитись та що відповідні документи були їй дійсно пред`явлені для підписання.
1.4. У судових засіданнях представник позивачки та позивачка позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які викладені у позові та відповіді на відзив. Позивачка додатково пояснила, що вона до середини березня ходила на роботу та не була обізнана про проведення на складі будь-яких перевірок чи інвентаризацій. У середині березня їй повідомили, що вона відсторонена від роботи. В квітні працівниця відділу кадрів ОСОБА_2 дійсно пропонувала їй ознайомитися з наказом про звільнення. Разом з тим, ОСОБА_2 ніколи не телефонувала їй та не робила жодних телефонограм щодо інвентаризації. В дні проведення інвентаризації вона була на роботі, проте про інвентаризацію не знала. Їй не ввірялися будь-які цінності, вона не розписувалася за отримання будь-яких цінностей.
У судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у відзиві.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно з наказом директора ТОВ «Оптімар» №2710/25 від 27.10.2025 «Про створення складу кулінарного виробництва та визначення нового місця зберігання товарно-матеріальних цінностей» з метою належної організації діяльності підприємства, забезпечення обліку, зберігання та руху товарно-матеріальних цінностей, сировини, готової продукції та інших матеріалів кулінарного виробництва, відповідно до вимог чинного законодавства України, наказано створити структурний підрозділ ТОВ “Оптімар” — склад кулінарного виробництва, визначити місцем розташування та зберігання товарно-матеріальних цінностей складу кулінарного виробництва приміщення за адресою: м. Харків, вул. Героїв Харкова, 257, затвердити зазначене у п. 2 цього наказу приміщення як нове місце зберігання товарно-матеріальних цінностей, сировини, матеріалів, готової продукції та інших активів підприємства, що використовуються у діяльності кулінарного виробництва, ввести до штатного розпису підприємства посаду завідувача складу кулінарного виробництва, першим днем роботи складу кулінарного виробництва визначити 01 листопада 2025 року, бухгалтерії підприємства: внести відповідні зміни до внутрішнього обліку та облікових даних підприємства щодо нового місця зберігання товарно-матеріальних цінностей, відділу кадрів підприємства забезпечити внесення змін до штатного розпису підприємства, контроль за виконанням цього наказу залишено за директором.
Згідно з наказом директора ТОВ «Оптімар» №782-П від 31.10.2025 «Про прийняття на роботу» з 01.11.2025 прийнято на роботу ОСОБА_1 на посаду завідувач центрального складу кулінарного виробництва, за основним місцем роботи, на повний робочий день, з режимом роботи згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з оплатою праці згідно Штатного розкладу. 
Згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.11.2025, який підписаний роботодавцем ТОВ «Оптімар» та працівником ОСОБА_1 вбачається, що сторони уклали даний договір з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належить роботодавцю. 
Відповідно до 1 розділу договору працівник, що займає посаду (виконує роботу) завідувач центрального складу кулінарного виробництва безпосередньо пов`язану зі зберіганням обробкою, продажом (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому роботодавцем матеріальних цінностей, і в зв`язку з цим зобов`язується: А) дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей Роботодавця і вживати заходів до запобігання шкоди Роботодавця; Б) своєчасно повідомляти Роботодавцю про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; B) вести облік, складати та представляти в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; Г) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. 
Згідно з розділом 4, 5 договору працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини. Дія цього договору поширюється на весь час роботи з довіреними Працівникові матеріальними цінностями Роботодавця. 
У п. 3.1.3, 3.1.5 посадової інструкції завідувача складу в ТОВ «Оптімар», з якою була ознайомлена позивачка, вказано, що завідувач складу, зокрема:
- забезпечує збереження складованих товарно-матеріальних цінностей, додержання режимів зберігання, контролює ведення обліку складських операцій;
- здійснює контроль за прийманням, зберіганням та відпуском товарно-матеріальних цінностей.
2.2. Відповідно до накладних на переміщення, складених в ТОВ «Оптімар» та підписаних Клочко А.С. як особою, яка відвантажила товари, та Тілкіджян Т.В. як особою, яка отримала товари, в період з 01.11.2025 по 24.02.2026 зі складу по АДРЕСА_2 , на склад кулінарного виробництва про АДРЕСА_1 , було переміщено товарів на загальну суму 31547733 грн. 30 коп.
Згідно з наказом №5-К від 25.02.2026 «Про проведення позапланової інвентаризації» директора ТОВ «ОПТІМАР» ОСОБА_3 наказано провести позапланову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), що перебувають на зберіганні на центральному складі кулінарного виробництва, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 257, та підзвітні завідуючому центрального складу кулінарного виробництва ОСОБА_1 , інвентаризацію провести станом на 26 лютого 2026 року, для проведення інвентаризації створити комісію у складі: голова комісії ОСОБА_4 , директор комерційний; члени комісії ОСОБА_5 , ревізор, ОСОБА_6 , бухгалтер, інвентаризацію провести у присутності матеріально відповідальної особи - ОСОБА_1 .
Згідно з актом № 1 від 25.02.2026 «Про відмову від підпису на підтвердження отримання наказу №5-К від 25.02.2026», який підписаний ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вбачається, що 25 лютого 2026 року о 10.00 менеджер з персоналу ОСОБА_10 здійснила заходи щодо вручення ОСОБА_1 , що займає посаду завідувач центрального складу кулінарного виробництва наказу про проведення позапланової інвентаризації (наказ №5-К від 25.02.2026). ОСОБА_1 не з`явилась для отримання наказу.
До суду було надано копію телефонограми, яка була складена 25.02.2026 про те, що менеджер з персоналу ОСОБА_2 зателефонувала ОСОБА_1 з приводу проведення 26.02.2026 позапланової інвентаризації на центральному складі виробництва ТОВ «Оптімар». Також до суду було надано акт, де вказано що вказану розмову по телефону ОСОБА_11 з ОСОБА_1 чули бухгалтер ОСОБА_12 та старший охоронник ОСОБА_13 .
Згідно з інвентаризаційним описом запасів від 02.03.2026, який підписаний ОСОБА_4 , ревізором ОСОБА_5 , бухгалтером ОСОБА_6 на підставі розпорядчого документа від 25 лютого 2026 року №5-К виконано знімання фактичних залишків запасів, які обліковуються на субрахунку та зберігаються в Центральному складі кулінарного виробництва станом на 26.02.2026. Інвентаризацію розпочато 26.02.2026, закінчена 02.03.2026. При інвентаризації встановлено фактичну наявність товару у кількості 310417 штук, сума 6035009,21 грн., за даними бухгалтерського обліку у кількості 336020 штук, сума 7009981,50 грн. 
Згідно з звіряльною відомістю від 04.03.2026, яка підписана ОСОБА_3 , ревізором ОСОБА_5 , бухгалтером ОСОБА_6 на підставі розпорядчого документа від 25 лютого 2026 року № 5-К проведено інвентаризацію фактичної наявності запасів, за результатами якої встановлено нестачі понад норми природного збитку у кількості 25603,53 штук, сума 974972,29 грн.
Згідно з актом №1 від 02.03.2026 «Про відмову від підпису звіряльної відомості» вбачається, що 02.03.2026 об 15:00 год. голова інвентаризаційної комісії, директор комерційний ОСОБА_4 в присутності членів комісії: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснили заходи щодо вручення ОСОБА_1 , що займає посаду завідувач центрального складу кулінарного виробництва, інвентаризаційного опису запасів від 02.03.2026. ОСОБА_1 відмовилася від підписання інвентаризаційного опису запасів.
Згідно з актом №2 від 04.03.2026 «Про відмову від підпису звіряльної відомості» вбачається, що 04.03.2026 об 15:00 год. голова інвентаризаційної комісії, директор комерційний ОСОБА_4 в присутності членів комісії: ОСОБА_5 та Н. А. Чернікової здійснили заходи щодо вручення ОСОБА_1 , що займає посаду завідувач центрального складу кулінарного інвентаризаційного виробництва опису запасів від 04.03.2026. ОСОБА_1 відмовилася від підписання інвентаризаційного опису запасів від 04.03.2026.
Згідно з протоколом інвентаризаційної комісії від 05.03.2026 затвердженого директором ТОВ «ОПТІМАР» Тілкіджян Т.В., на підставі розпорядчого документа від «25» лютого 2026 року комісією у складі: голова Тілкіджян Т.В., члени комісії: ОСОБА_5 , Чернікова Н.А. вбачається, що за даними інвентаризації встановлено в наявності: запасів загальною кількістю одиниць 310 417, на суму (грн) 6035009,21. Причини зaлишків: нестача, службова недбалість, остаточні нестачі у кількості 25603,53 на суму 974 972,29.
2.3. Згідно з наказом №6-К від 06.03.2026 «Про створення комісії для проведення службового розслідування» директора ТОВ «ОПТІМАР» ОСОБА_3 , у зв`язку з виявленням за результатами інвентаризації, проведеної відповідно до інвентаризаційного опису запасів від 02.03.2026, недостачі товарно-матеріальних цінностей на суму 974972,29 на центральному складі кулінарного виробництва станом на 04.03.2026, з метою встановлення причин її виникнення, визначення винних осіб та належного документального оформлення результатів, наказано створити комісію для проведення службового розслідування у складі: голови комісії - ОСОБА_4 , директор комерційний; та членів комісії - ОСОБА_14 , заступник головного бухгалтера; ОСОБА_15 , юрисконсульт; ОСОБА_2 , менеджер з персоналу.
Згідно з актом №3 від 03.04.2026 «Про відмову від надання письмових пояснень про результати службового розслідування» вбачається, що 03.04.2026 о 15.00 год. заступник головного бухгалтера ОСОБА_14 здійснила заходи щодо отримання від ОСОБА_1 письмових пояснень за результатами службового розслідування, що здійснюється на підставі Наказу №6-К від 06.03.2026 р. ОСОБА_1 відмовилася від надання письмових пояснень.
Згідно актом службового розслідування від 06.04.2026, який підписаний головою комісії ОСОБА_3 та членами комісії ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у ході службового розслідування встановлено, що згідно з Протоколом інвентаризаційної комісії від 05 березня 2026 року на Центральному складі кулінарного виробництва ТОВ «ОПТІМАР» виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей у кількості 25603,53 на загальну суму 974972,29 грн. Відповідно до наданих первинних документів (накладних, актів приймання-передачі, внутрішніх переміщень, складського обліку), встановлено розбіжності між фактичними залишками товару та даними обліку. Матеріально відповідальною особою за збереження товарно-матеріальних цінностей у зазначеному підрозділі є ОСОБА_1 . Вказані дії (бездіяльність) призвели до виникнення недостачі товарно-матеріальних цінностей. Працівник від надання письмових пояснень відмовився, про що складено відповідний акт №3 від «03» квітня 2026 pоку. З урахуванням викладеного, зазначені дії дають підстави для втрати довіри до працівника, який безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності. Комісія вважає за доцільне притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, розглянути питання про звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (втрата довіри), вжити заходів щодо відшкодування завданих збитків у встановленому законодавством порядку.
Згідно з наказом директора ТОВ «Оптімар» №7-К від 06.03.2026 «Про відсторонення ОСОБА_1 » на підставі висновків позапланової інвентаризаційної комісії (інвентаризаційний опис запасів від 02.03.2026), наказу про проведення службового розслідування № 6 від 06.03.2026 та керуючись ст.46 Кодексу законів про праці України, наказано відсторонити від роботи ОСОБА_1 з посади завідувач центрального складу кулінарного виробництва з 06.03.2026 до дати закінчення службового розслідування. На період відсторонення не зберігати за ОСОБА_1 заробітну плату. ОСОБА_1 ознайомити з даним наказом під підпис. В графі з наказом ознайомлена – підпис ОСОБА_1 відсутній.
Згідно з актом №2 від 06.03.2026 «Про відмову від підпису на підтвердження отримання наказу №7-К від 06.03.2026» вбачається, що 06 березня 2026 року о 10.00 год. менеджер з персоналу ОСОБА_10 здійснила заходи щодо вручення ОСОБА_1 , що займає посаду завідувач центрального складу кулінарного виробництва наказу про відсторонення (наказ №7-К від 06.03.2026). ОСОБА_1 не з`явилась для отримання наказу.
2.4. Згідно з наказом директора ТОВ «Оптімар» № 17-К від 07.04.2026 «Про притягнення працівника до дисциплінарного стягнення» у зв?язку з невиконанням працівником ОСОБА_1 п.п. 3.1.1., 3.1.2, та 3.1.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку та на підставі Акту службового розслідування від 06.04.2026 керуючись п.п. 9.1.1.1. п. 9.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку, Посадовою інструкцією завідувача складу, Договором про повну матеріальну відповідальність, наказано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення умов Правил внутрішнього трудового розпорядку та Посадових (робочих) інструкцій до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення у зв?язку з втратою довіри. Запропоновано ОСОБА_1 відшкодувати завдану матеріальну шкоду в розмірі 974972,29 грн. на користь ТОВ «ОПТІМАР». Менеджеру з персоналу підготувати та надати на підпис директора наказ про звільнення ОСОБА_1 .
Згідно з наказом директора ТОВ «Оптімар» № 175-П від 08.04.2026 «Про звільнення ОСОБА_1 » на підставі наказу №17-К від 07.04.2026 про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України наказано звільнити ОСОБА_1 з посади завідувач центрального складу кулінарного виробництва у зв`язку з втратою довіри.
Згідно з наказом директора ТОВ «Оптімар» № 176-П від 08.04.2026 «Про внесення змін до наказу №175-П від 08.04.2026» у зв`язку технічною помилкою внесено зміни до наказу №175-П від 08.04.2026 «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: слова « п.6 ч.1 ст.41 КЗпП України» змінити на слова «п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України». Менеджеру з персоналу ОСОБА_16 ознайомити ОСОБА_1 із цім наказом. З наказом під підпис ознайомлені ОСОБА_10 , ОСОБА_17 .
27.05.2026 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою директора ТОВ «Оптімар» від 22.04.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за фактом нестачі товарно-матеріальних цінностей на суму 974972,29 грн.

3. Релевантні джерела права

3.1. У статті 43 Конституції України вказано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Статтею 5-1 Кодексу Законів про працю України (далі – КЗпП) визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від незаконного звільнення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця.
Статтею 147 КЗпП визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
3.2. Відповідно до ч. 1, 2, 8 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
3.3. Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів. юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, визначає Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 із змінами та доповненнями.
У абзаці 5 пункту 1 розділу ІІ вищевказаного Положення визначено, що інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.
3.4. Відповідно до ч. 1 ст. 50 КЗпП нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.
Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом четвертим пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Згідно з абзацом 2 пункту 3 вищевказаного Порядку суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.
Відповідно до пункту Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
3.5. У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 320/7065/17 вказано, що розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.
Звільнення у зв`язку із втратою довір`я до працівника на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо.
Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір`я до працівника. 
3.6. Верховний суд у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 711/5593/21 вказав, що згідно з пунктом 2 статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 Конвенції, лежить на роботодавцеві.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Суд зазначає, що до посадових обов`язків позивачки ОСОБА_1 на посаді завідувача центрального складу кулінарного виробництва ТОВ «Оптімар» входило безпосереднє обслуговування товарних цінностей. Це підтверджується договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та пунктами 3.1.3, 3.1.5 посадової інструкції позивачки, де вказано, що завідувач складу, зокрема, забезпечує збереження складованих товарно-матеріальних цінностей, додержання режимів зберігання, контролює ведення обліку складських операцій, здійснює контроль за прийманням, зберіганням та відпуском товарно-матеріальних цінностей.
Разом з тим, суд вважає, що представником відповідача не надано достатніх доказів винних дій ОСОБА_1 на посаді завідувача складу, які б призвели до втрати товарно-матеріальних цінностей та могли б мати наслідком втрату довір`я до цієї працівниці.
4.2. Перш за все суд зауважує, що виявлення недостачі товарно-матеріальних цінностей на суму 974972,29 грн. на центральному складі кулінарного виробництва ТОВ «Оптімар» було пов`язано з проведенням позапланової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (далі – ТМЦ) на складі. Однак, до суду не було надано достовірних доказів того, що ОСОБА_1 була повідомлена про проведення вказаної інвентаризації та дійсно відмовилася від участі у інвентаризації.
Акт про відмову позивачки від підпису на підтвердження отримання наказу про проведення інвентаризації є доказом з вкрай низьким ступенем достовірності. Суд зазначає, що сучасний рівень розвитку різноманітних засобів обміну інформацією дозволяє передати особі інформацію багатьма способами з достовірною фіксацією факту передачі інформації. Іншими словами, наказ про проведення інвентаризації або повідомлення про необхідність його отримання могли бути направлені позивачці по пошті, у месенджері (програмі обміну повідомленнями через мережу Інтернет), СМС-повідомленням, чи вручені позивачці особисто під розписку або під відеозапис за місцем її роботи. Однак, щодо невручення позивачці наказу було лише складено акт, в якому розписалися працівники ТОВ «Оптімар», і в акті навіть не було конкретизовано які саме заходи були здійснені щодо вручення ОСОБА_1 наказу про проведення позапланової інвентаризації.
Суд також вважає повністю недостовірними доказами телефонограму та акт «про почуту розмову», які були складені 25.02.2026 з приводу того, що менеджер з персоналу ОСОБА_2 зателефонувала ОСОБА_1 щодо проведення позапланової інвентаризації. По-перше, вказані докази були надані до суду 30.06.2026 після того як в судовому засіданні 11.06.2026 суд запитав у представника відповідача про спосіб повідомлення ОСОБА_1 щодо інвентаризації. По-друге, телефонограма не є достовірним способом повідомлення матеріально відповідальної особи про інвентаризацію, оскільки телефонограма складається одноосібно особою, яка її здійснює, та її зміст залежить лише від волі цієї особи. По-третє, з акту «про почуту розмову» неможливо встановити, яким чином сторонні особи почули розмову менеджера з персоналу по телефону та визначили, що це була саме розмова з позивачкою.
Суд також зауважує, що згідно з інвентаризаційним описом запасів інвентаризація ТМЦ на складі проводилася в період з 26.02.2026 по 02.03.2026, тобто протягом п`яти календарних днів, три з яких були робочими днями. При цьому, до суду не було надано жодних доказів того, що в ці дні позивачка була відсутня за місцем своєї роботи на складі, тобто перебувала у відпустці, у стані тимчасової непрацездатності, у відрядженні, у прогулі тощо. Суд вважає, що якщо інвентаризація була реальною та проводилася безпосередньо на складі, де працює позивачка, то протягом вищевказаних трьох робочих днів будь-яка з трьох осіб, які входили до складу інвентаризаційної комісії, могли особисто запропонувати позивачці взяти участь в інвентаризації та, в разі її відмови, достовірно зафіксувати факт відмови на відеозапис або під розписку. Проте, цих очевидних дій зроблено не було. Така нетипова ситуація додатково свідчить про недостовірність доказів, які надані представником відповідача в якості підтвердження повідомлення позивачки про факт проведення інвентаризації.
Таким чином, інвентаризація була проведена з суттєвим порушенням абзацу 5 пункту 1 розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, а саме без присутності позивачки як матеріально відповідальної особи та без достовірних відомостей про її відмову від участі у процесі інвентаризації. Таке порушення суттєво знижує достовірність результатів інвентаризації.
4.3. Відповідачем до суду не було надано первинної облікової документації, яка підтверджувала би достовірність відомостей в інвентаризаційному описі запасів, звіряльній відомості та протоколі інвентаризаційної комісії, які були складені за результатом проведення інвентаризації та в яких зафіксовано факт нестачі ТМЦ на суму 974972,29 грн. Тобто, з наданих до суду документів неможливо встановити чи дійсно за даними бухгалтерського обліку на складі кулінарного виробництва станом на час проведення інвентаризації повинна була зберігатися певна кількість товарів.
Наприклад, на другому аркуші інвентаризаційного опису вказано, що кількість філе відвареного має складати за даними бухгалтерського обліку 1760,027, а фактично наявне лише 1747,00. Проте, до суду не було надано первинних документів які б підтверджували, що на складі з урахуванням поставленої та відвантаженої продукції мало би зберігатися 1760,027 філе відварного. Аналогічний підхід можливо застосувати і до інших позицій продукції.
Надані до суду накладні на переміщення товарів на склад кулінарного виробництва підтверджують переміщення на склад кулінарного виробництва з іншого складу в період з 01.11.2025 по 24.02.2026 товарів на загальну суму 31547733 грн. 30 коп. Разом з тим, з цих накладних неможливо встановити скільки товару в цей період вибуло зі складу, а отже і неможливо встановити скільки товару мало бути на складі станом на час проведення інвентаризації.
Вищенаведені обставини свідчать про недостовірність результатів інвентаризації.
4.4. Суд звертає особливу увагу на те, що відповідачем не було надано до суду жодного доказу, який би підтверджував прийняття позивачкою (ввірення позивачці) будь-яких цінностей, товарів. Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що вона не розписувалася за прийняття товарно-матеріальних цінностей, оскільки за це розписують інші особи.
Накладні на переміщення товарів на склад кулінарного виробництва, які були надані до суду, підписані іншими особами, ніж позивачка.
Суду невідомо, з якої причини документообіг та облік товарів в ТОВ «Оптімар» влаштований таким чином, що завідуюча складом кулінарного виробництва, яка одночасно є особою з повною матеріальною відповідальністю, не розписується за отримання на склад будь-яких товарів. Разом з тим, спосіб організації роботи на підприємстві не може впливати на беззаперечний факт того, що позивачці безпосередньо не ввірялися та не передавалися будь-які товарно-матеріальні цінності.
Отже, наведені у пунктах 4.2. – 4.4. мотивувальної частини цього рішення висновки суду свідчать про те, що відповідачем не доведено наявності вини позивачки у втраті товарних цінностей. За таких обставин слід визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення позивачки, а позивачку слід поновити на роботі.
4.5. Стосовно наказу про притягнення позивачки до дисциплінарного стягнення суд зазначає, що в цьому наказі позивачку також було вирішено звільнити, але на підставі притягнення до дисциплінарної відповідальності та у зв`язку із втратою довіри.
В судовому засіданні представник відповідача визнав, що цей наказ було винесено помилково. Суд погоджується з цим та вважає, що звільнення у зв`язку із втратою довіри не є видом дисциплінарного стягнення. Крім того, судом вже встановлено, що вина позивачки у вчиненні дій, які спричинили втрату довіри до неї з боку роботодавця, не доведена.
Отже, слід визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення позивачки до дисциплінарного стягнення.
4.6. Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачки суд враховує, що позивачка була звільнена 08.04.2026, тобто в день, коли вона знаходилася на роботі і оплата за який була нарахована їй при звільненні. У зв`язку із цим, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивачки.
Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу має обчислюватися з 09.04.2026 по день ухвалення цього рішення 03.07.2026 включно.
Жодною із сторін не було надано до суду довідки про середню заробітну плату позивачки або відомостей про графік роботи позивачки. У зв`язку із цим, на підставі ч. 1 ст. 50 КЗпП суд виходить з того, що у позивачки була нормальна тривалість робочого часу протягом п`яти робочих днів 40 годин на тиждень.
На підставі наданих до суду відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених позивачці доходів суд встановив, що у січні та лютому 2026 року позивачка отримувала від ТОВ «Оптімар» заробітну плату в сумі 11400 грн. на місяць, тобто всього 22800 грн. за два місяці. Середньоденна заробітна плата позивачки складає 542,86 грн. (22800 грн. слід поділити на 42 робочих днів протягом січня-лютого 2026 року).
Середньомісячна кількість робочих днів на підприємстві відповідачки, виходячи з п`ятиденного робочого тижня, складає 21 день (20 днів у лютому 2026 року + 22 дні у січні 2026 року / 2 = 21).
Загальна кількість повних робочих місяців в період з 09.04.2026 по 03.07.2026 складає 2 місяці (травень та червень 2026 року), тобто 2 місяці слід помножити на 21 середньомісячний робочий день, що дорівнює 42 дням. Крім того, протягом неповних робочих місяців в період з 09.04.2026 по 30.04.2026 минуло 15 робочих днів, а в період з 01.07.2026 по 03.07.2026 включно минуло 3 робочих дні. Отже, 42 + 15 + 3 = 60 робочих днів. Саме такою є загальна кількість робочих днів в період з 09.04.2026 по 03.07.2026 для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачки.
Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 32571 грн. 60 коп. (визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів вимушеного прогулу, тобто 542,86 грн. х 60 днів) Вказана сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів, які мають бути самостійно розраховані та утримані роботодавцем при виконанні цього рішення суду.
Питання щодо повернення позивачем відповідачу компенсації за невикористану відпустку або щодо зарахування компенсації за невикористану відпустку в суму середнього заробітку не вирішується судом, адже такі вимоги жодною із сторін заявлені не були. Сторони мають право вирішити ці питання окремо в позасудовому або судовому порядку.

5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань

5.1. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення вимог позивачки та факт подання позову через систему «Електронний суд», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1064 грн. 96 коп. 
При цьому, суд виходить із необхідності обов`язкового покладення зобов`язання щодо сплати судового збору на ту сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору. Також, суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
5.2. На підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та в частині виплати позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
Керуючись ст. 12, 81, 223, 263, 265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – задовольнити.
Визнати незаконними та скасувати накази директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар» від 07.04.2026 № 17-К «Про притягнення працівника до дисциплінарного стягнення» та від 08.04.2026 № 175-П «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача центрального складу кулінарного виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар» з 09 квітня 2026 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.04.2026 по 03.07.2026 в сумі 32571 грн. 60 коп., яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар» судовий збір в дохід держави у сумі 1064 грн. 96 коп. на наступні реквізити – отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 (судовий збір).
Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача центрального складу кулінарного виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімар».
Допустити негайне виконання рішення в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:
- позивачка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;
- відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімар», код в ЄДРПОУ 44993075, місцезнаходження: м. Харків, провулок Усенка Володимира, буд. 2.

Суддя Денис БАРОНІН