ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року   Справа № 906/952/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Новак С.Я. 
за участю представників сторін:
позивача: Войтенко В.В. 
відповідача: Мелешко М.А., Кирилюк В.Л.. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у справі №906/952/23, ухвалене суддею Сікорською Н.А., повне рішення складено 23.01.26р.
за позовом Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича 
до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян"
про стягнення 4 064 016,24 грн.

Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович звернувся до Господарського суду Житомирської області з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" 4 064 016,24 грн., з яких: 3 478 601,66 грн. - основний борг; 50 886,22 грн. 5% річних; 52 051,92 грн. інфляційні нарахування; 482 476,44 грн. - пені.
В подальшому, позивачем було подано до Господарського суду Житомирської області заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить стягнути з ТОВ “Виробничо-торгова фірма “Мар`ян” 7277684,50 грн., з яких 3440247,66 грн. основного боргу, 401178,52 грн. 5% річних, 770732,73 грн. інфляційних, 2665525,59 грн. пені. В порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, просить зазначити в рішенні суду про нарахування органом , що здійснюватиме виконання рішення суду, пені на суму боргу до моменту виконання рішення суду 
Протокольною ухвалою від 03.09.2025р. Господарський суд Житомирської області прийняв до розгляду заяву ФОП Петрова Є.Л. про збільшення розміру позовних вимог. Постановив здійснювати розгляд справи, виходячи з вимог, викладених у заяві про збільшення розміру позовних вимог про стягнення 7277684,50 грн. (т.12 а.с.157-160).
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма "Мар`ян" на користь Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича: 1 117 391,85 грн. - основного боргу; 251 002,47 грн. - інфляційних; 883108,83 грн. - пені; 79352,72 грн. - 3% річних; 37646,83 грн. - судового збору; 44000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову відмовлено. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, починаючи з 29.07.2025р. та до моменту виконання рішення, нарахувати пеню за формулою: С х подвійна облікова ставка НБУ х Д : К : 100, де: С - сума заборгованості; 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д- кількість днів прострочення; К - кількість днів у році.
Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить зменшити ФОП Петрову Є.Л. розмір судового збору на 43 000,00 грн, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 12 січня 2026 року у справі 906/952/23. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Поновити строк на подання доказів, приєднати до матеріалів справи Висновок експерта від 07.01.2025 №446/01.2025 за результатами комп`ютерно-технічної експертизи, копії Договору ТОВ “Український центр експертизи та оцінки” з ФОП Петровим Є.Л. від 26.11.2024, заяви на проведення комп`ютерно-технічної експертизи від 05.11.2024, платіжної інструкції №831 про сплату послуг щодо проведення комп`ютерно-технічної експертизи від 27.11.2024, акта виконаних робіт та супроводжувального листа щодо повернення пристрою зв`язку Samsung Galaxy S21 Ultra 5G, серійний номер R5CR70DQVDP та врахувати їх під час апеляційного розгляду. Скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 12 січня 2026 року у справі №906/952/23 в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгова фірма “Мар`ян” на користь Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича суми коштів у розмірі 4 779 568,99 грн , з яких: 2 322 854,91 грн – сума основного боргу, 161 751,46 грн – сума 3% річних, 512 613,37 грн – сума інфляційних нарахувань, 1 782 349,25 грн – пеня, і ухвалити нове рішення у відповідній частині про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення Господарського суду Житомирської області від 12 січня 2026 року у справі №906/952/23 залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.
Також, Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович в прохальній частині апеляційної скарги просив зменшити розмір судового збору на 43 000,00 грн, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 12 січня 2026 року у справі №906/952/23.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича на рішення господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у справі №906/952/23. Задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича про зменшення розміру судового збору на 43 000,00 грн, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 12 січня 2026 року у справі №906/952/23. Витребувано у Господарського суду Житомирської області матеріали справи №906/952/23. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" надати апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в строк до 23.03.26 р.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 р. розгляд апеляційної скарги призначено на "02" квітня 2026 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.
Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" також не погоджується із рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у зв`язку з чим звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026 року по справі №906/952/23. Ухвалити нове рішення по справі № 906/952/23, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ФОП Петрова Євгенія Леонідовича до ТОВ «Виробничо торгова фірма «Мар`ян» про стягнення боргу. Дослідити в процесі розгляду апеляційної скарги наступні докази: копію Акта звірки взаєморозрахунків за період з 25.05.2022 - 01.07.2022 між Петровим Є.Л. та ТОВ «Мар`ян», згідно якого вбачається наявність боргу в розмірі 550 437,83 грн., копію Акта сверки взаиморасчотав за період з 02.10.2022 - 14.11.2022 між ФОП Петров Є.Л. та ТОВ «Мар`ян», згідно якого вбачається наявність боргу в розмірі 481 895,65 грн., копію Акта звірки взаєморозрахунків за період з 09.02.2023 - 12.03.2023 між ФОП Петров Є.Л. та ТОВ «Мар`ян», згідно якого вбачається наявність боргу в розмірі 743 603,80 грн., копію зошита розрахунків із постачальниками сировини, копію висновку експерта від 07.02.2025 №СЕ-19/106-25/1928-ПЧ, копію листа СУ ГУНП в Житомирській області №146435-2025 від 04.07.2025 року, стенограму (розшифровку) із звукозаписами телефонних розмов між Петровим Є.Л. та Шимком І.В., копія висновку експерта №01/03-24 від 12.03.2024 року за результатами проведення судової економічної експертизи, заяву свідка Самборського К.С. від 02.09.2025 р., заяву свідка ОСОБА_1 від 02.09.2025 р., копію експертизи мобільного телефону Петрова Є.Л., відомості із YOU CONTROL щодо ТОВ «Мар`ян Житомир» та копію звіту про фактичні результати виконання погодження процедур від 30.06.2023. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026р. у справі №906/952/23 - залишено без руху.
25.02.2026 р. Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" через систему "Електронний суд" подало заяву про усунення недоліків . 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у справі №906/952/23. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича на рішення господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у справі №906/952/23 та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у справі №906/952/23 для спільного розгляду. Запропоновано Фізичній особі-підприємцю Петрову Євгенію Леонідовичу надати апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в строк до 23.03.2026 р.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2026 р. розгляд апеляційних скарг призначено на "02" квітня 2026 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.
13.03.2026 р. до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.
17.03.2026 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" подав відзив на апеляційну скаргу ФОП Петрова Євгенія Леонідовича, в якій просить в задоволення апеляційної скарги ФОП Петрова Євгенія Леонідовича на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026 року по справі №906/952/23- відмовити. 
В подальшому 19.03.2026 р. до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" надійшла заява про відкликання раніше поданої заяви про відмову від апеляційної скарги у справі №906/952/23. 
Оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" про відмову від апеляційної скарги відкликана Товариством, колегія суддів залишає цю заяву без розгляду.
23.03.2026 р. до суду апеляційної інстанції від представника ФОП Петрова Євгенія Леонідовича надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" в якому позивач просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026 р. у справі №906/952/23 залишити без задоволення.
24.03.2026р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2026 заяву представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича - Войтенко Валерія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/952/23 - задоволено.
26.03.2026р. в системі "Електронний суд" була сформована заява Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 заяву Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/952/23 - задоволено.
02.04.2026р. в системі "Електронний суд" були сформовані клопотання про призначення технічної експертизи документів, клопотання про долучення ухвали апеляційного суду у справі про скасування постанови про закриття кримінального провадження та клопотання про поновлення строку для подання та приєднання додаткових доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян".
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" про призначення технічної експертизи документів - відхилено. Оголошено перерву в судовому засіданні до "16" квітня 2026 р. о 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).
06.04.2026 р. до суду апеляційної інстанції від Петрова Євгенія Леонідовича надійшли письмові заперечення на твердження представника відповідача висловлені у судовому засіданні 02.04.2026 р.
Також, 10.04.2026 р. від ФОП Петрова Євгенія Леонідовича до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2026 р. виправлено описку, у вступній частині ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 р. шляхом доповнення, словами наступного змісту "за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у справі №906/952/23, ухвалене суддею Сікорською Н.А., повне рішення складено 23.01.26р.".
13.04.2026 р. Петров Євгеній Леонідович подав письмові пояснення по справі №906/952/23.
Також, 13.04.2026 р. позивач подав заяву про долучення до матеріалів справи №906/952/23 копію декларації/звіту про доходи ФОП Петрова Є.Л. за 2021 рік як додаток до раніше поданих письмових пояснень. 
13.04.2026р. в системі "Електронний суд" були сформовані заяви Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та його представника Войтенко Валерія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 р. заяву Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та його представника - Войтенко Валерія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/952/23 - задоволено.
16.04.2026 р. до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" надійшло клопотання в якому відповідач просить поновити строки для подання додаткових доказів, а саме: звіту про фактичні результати виконання погоджених процедур від 30.06.2023 року, який був виконаний ПРИВАТНОЮ АУДИТОРСЬКОЮ ФІРМОЮ ІНТЕЛЕКТ на замовлення ТОВ «ВТФ «МАР`ЯН». Задовольнити клопотання представника ТОВ «ВТФ «Мар`ян» Мелешка М. від 02.04.2026 про поновлення строку для подання додаткових доказів. Приєднати до матеріалів справи та дослідити в процесі апеляційного розгляду докази представників ТОВ «ВТФ «МАР`ЯН», які не долучені та не враховані судом першої інстанції.
Також, 16.04.2026 р. до суду надійшли письмові пояснення від Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" в яких відповідача звертає увагу апеляційного суду, що із досліджених телефонних розмов між Петровим Є.Л. та Шимком І.В. не підтверджено обставини, що сировина замовлялася та поставлялася саме на користь ТОВ «ВТФ «МАР`ЯН». При цьому встановлено, що оплата м`ясної сировини проводилася виключно готівкою.
16.04.2026 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян подав пояснення по справі та просив поновити строки для подання доказів. Долучити до матеріалів справи докази отримані з кримінального провадження №12023060400002210 від 21.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Долучити до матеріалів справи внутрішній аудит Товариства, яке виконано Директором ПАФ «Інтелект» Дмитренко О.Г.. Дослідити докази подані в суді першої інстанції, що є матеріалами кримінального провадження №12024060000000037 за ч.5 ст.190 КК України щодо неправомірних дій ФОП Петрова Є.Л..
Згідно з табелем обліку робочого часу Північно-західного апеляційного господарського суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суддя член-колегії Бучинська Г.Б. відсутня у зв`язку з перебувала у відрядженні з 16.04.2026 по 18.04.2026 включно.
Розпорядженням керівника апарату №01-05/238 від 16.04.2026р. з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №906/952/23.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №906/952/23 у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 р. прийнято апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.26р. у справі №906/952/23 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 р. клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгової фірми “Мар`ян” (вх.№ 1532/26 від 02.04.2026) про поновлення строку для подання додаткових доказів та долучення до матеріалів справи пояснень, що стосуються досудового розслідування у кримінальному провадженні за №12023060400002210 від 21.07.2023 - відхилено. Клопотання (вх.№1750/26 від 16.04.2026) про поновлення строку для подання додаткових доказів та приєднання до матеріалів справи звіту про фактичні результати виконання погоджених процедур від 30.06.2023 року - відхилено. Розгляд апеляційних скарг відкладено на "30" квітня 2026 р. об 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2(ВКЗ).
21.04.2026р. в системі "Електронний суд" були сформовані заяви Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та його представника Войтенко Валерія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 р. заяву Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та його представника - Войтенко Валерія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/952/23 – задоволено.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2026 р. оголошено перерву в судовому засіданні до "18" травня 2026 р. о 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).
08.05.2026р. до суду апеляційної інстанції надійшли заяви Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та його представника Войтенко Валерія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 р. заяви Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича та його представника - Войтенко Валерія Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/952/23 – задоволено.
12.05.2026р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 р. заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян" - Кирилюка Віталія Леонідовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/952/23 - задоволено. 
У судовому засіданні 18.05.2026 Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович та його представник підтримали подану апеляційну скаргу, заперечили проти доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма «Мар`ян».
Представники Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма «Мар`ян» у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та заперечили проти доводів апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що факт поставки товару та виникнення грошового зобов`язання відповідача підтверджується лише в частині видаткових накладних, підписаних директором ТОВ «Виробничо-торгова фірма «Мар`ян» Шимком Ігорем Володимировичем, на загальну суму 1 117 391,85 грн.
Відтак, виходячи з видаткових накладних, які були прийняті судом першої інстанції як належні та допустимі докази поставки товару, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 883 108,83 грн, інфляційних втрат у розмірі 251 002,47 грн та 3% річних у розмірі 79 352,72 грн.

2.Узагальнені доводи апеляційних скарг та заперечення інших учасників справи.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ФОП Петров Євгеній Леонідович в апеляційній скарзі зазначає, що висновки місцевого господарського суду про часткове підтвердження поставки товару є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання апелянта, факт поставки товару відповідачу підтверджується сукупністю належних, допустимих та взаємопов`язаних доказів, які суд першої інстанції не дослідив у повному обсязі та не оцінив належним чином.
Скаржник наголошує, що між сторонами укладено договір поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020, який підписаний та скріплений печатками сторін, при цьому відповідач не заперечував факту укладення договору, повноважень підписантів чи справжності відтиску печатки. На думку апелянта, сам факт існування договору свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин та спростовує доводи відповідача про відсутність господарських взаємовідносин.
Позивач зазначає, що спірні видаткові накладні, хоча і містять окремі недоліки оформлення, однак містять достатні відомості для ідентифікації господарських операцій та осіб, які брали участь у їх здійсненні. 
Також апелянт посилається на висновок судової почеркознавчої експертизи від 26.06.2025 №8752/24-32, яким, на його думку, спростовано твердження окремих працівників відповідача про непричетність до підписання спірних видаткових накладних. Позивач вважає, що зазначений висновок підтверджує факт прийняття товару уповноваженими особами відповідача.
Крім того, апелянт посилається на показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили обставини перевезення та поставки товару на адресу відповідача, зокрема доставку продукції транспортними засобами на територію ТОВ «ВТФ «Мар`ян», порядок розвантаження товару, а також обставини його приймання працівниками відповідача. На думку позивача, зазначені показання свідчать про реальне здійснення господарських операцій та фактичний рух товару. При цьому апелянт звертає увагу, що показання свідків відповідача, які заперечували факт отримання товару та належність їм підписів у видаткових накладних, спростовуються висновком судової почеркознавчої експертизи та іншими доказами у справі.
Окремо скаржник посилається на електронні докази, а саме листування у месенджерах, SMS-повідомлення та звукозаписи телефонних розмов між ФОП Петровим Є.Л. та директором ТОВ «ВТФ «Мар`ян» Шимком І.В., які, на думку скаржника, підтверджують замовлення товару, погодження його асортименту та кількості, організацію поставок, а також факт отримання продукції відповідачем. При цьому позивач зазначає, що Верховний Суд неодноразово визнавав переписку у месенджерах належним електронним доказом у розумінні статті 96 ГПК України.
Апелянт також наголошує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним доказам у їх сукупності, не навів мотивів їх відхилення та безпідставно залишив без розгляду висновок комп`ютерно-технічної експертизи від 07.01.2025 №446/01.2025. У зв`язку з цим позивач просить суд апеляційної інстанції поновити строк на подання вказаного доказу, долучити його до матеріалів справи та врахувати під час апеляційного перегляду справи.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги позивача, відповідач у відзиві наголошує на тому, що будь-які докази на підтвердження відвантаження товару позивачем суду надані не були, як і не були надані докази, які можуть свідчити про безпосередню участь директора ТОВ «ВТФ «Мар`ян» чи іншої уповноваженої особи у прийнятті товару. В матеріалах справи відсутні товарно-транспортні накладні, згідно яких здійснювалося перевезення «м`яса курячого та субпродуктів», операції з придбання яких документально оформлені між Позивачем та Відповідачем. Також, позивач не довів зв`язку поставки товару із договором поставки №03/11/20-1, який укладений 03.11.2020 року.
Позивач не надав суду довіреностей на ім`я Самборського К.С.; Соловйова О.В.; Ковальського О.А.; ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 щодо їх права представництва від імені ТОВ «ВТФ «Мар`ян» на отримання товару. Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують можливе схвалення Відповідачем дій громадян ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 щодо підписання від імені юридичної особи - ТОВ «ВТФ «Мар`ян» первинних бухгалтерських документів. Тобто, доказів того, що видаткові накладні підписано зі сторони покупця уповноваженою особою матеріали справи не містять.
Також, наголошує на тому, що печатка відповідача на спірних видаткових накладних була підроблена та спеціально виготовлена позивачем із метою створення фіктивної заборгованості.
Наявні у справі докази, зокрема звукозаписи телефонних розмов, акти звірки взаєморозрахунків та зошит розрахунків із постачальниками сировини, підтверджують, що розрахунки між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснювалися виключно готівкою. При цьому Шимко І.В., з метою приховування таких взаємовідносин від власників корпоративних прав ТОВ «ВТФ «Мар`ян», зареєстрував інший суб`єкт господарювання - ТОВ «Мар`ян Житомир» із аналогічним видом діяльності у сфері виробництва м`ясних продуктів.
У податкових відомостях ТОВ «ВТФ «Мар`ян» у період із березень-травень 2023 року відсутня будь-яка інформація щодо відображення господарських операцій із ФОП ОСОБА_9 . Це також стосується періоду, коли ТОВ «ВТФ «МАР`ЯН» перебувало на єдиному податку 3 групи за ставкою 2%.
Згідно з відомостями ЄДР, ТОВ «Мар`ян Житомир» використовувало контактний номер телефону 0412-41-88-87, який зазначений на всіх спірних видаткових накладних, наданих ФОП Петровим Є.Л. Водночас ТОВ «ВТФ «Мар`ян» не використовує цей номер ще з 29.12.2018 року. Отже, у період складання спірних накладних вказаний телефон належав саме ТОВ «Мар`ян Житомир», створеному ОСОБА_10 , що свідчить про зв`язок спірних документів із іншим суб`єктом господарювання. Крім того, видаткові накладні не містять належних індивідуальних ознак ТОВ «ВТФ «Мар`ян», які б дозволяли ідентифікувати саме Відповідача як покупця товару.
З урахуванням поданих сторонами та досліджених судом доказів, позивач не довів належними і допустимими доказами факт поставки товару відповідачу. У матеріалах справи відсутні належно оформлені первинні документи, які б дозволяли ідентифікувати ТОВ «ВТФ «Мар`ян» як покупця та підтверджували зв`язок поставки зі спірним договором. Надані позивачем видаткові накладні, за відсутності інших належних доказів, не підтверджують беззаперечно ані передачу товару, ані його отримання відповідачем чи уповноваженим представником.

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян", подавши апеляційну скаргу, також не погоджується із висновком суду першої інстанції та наголошує на тому, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а, отже, у відповідності до ст. 277 ГПК України існують підстави для скасування оскаржуваного рішення повністю та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.
Зокрема апелянт звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичного відвантаження товару та його отримання саме ТОВ «ВТФ «Мар`ян».
Зокрема, у матеріалах справи відсутні товарно-транспортні накладні, замовлення на поставку товару, погодження асортименту, кількості та ціни товару, а також будь-які документи, які б підтверджували зв`язок спірних поставок із договором поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020. При цьому скаржник звертає увагу, що у видаткових накладних відсутні реквізити вказаного договору, а саме його номер, дата та посилання на нього, що, на думку апелянта, унеможливлює встановлення належності таких накладних до спірних договірних правовідносин.
Крім того, ТОВ «ВТФ «Мар`ян» вказує, що у спірних накладних покупцем зазначено «Товариство з обмеженою відповідальністю «Мар`ян», однак відсутній код ЄДРПОУ та повне найменування відповідача - ТОВ «Виробничо-торгова фірма «Мар`ян», у зв`язку з чим, на переконання скаржника, такі документи не дають можливості ідентифікувати саме відповідача як сторону господарської операції. Також апелянт наголошує, що за тією ж адресою здійснювало діяльність ТОВ «Мар`ян Житомир», директором якого був ОСОБА_10 , а телефонний номер, зазначений у спірних накладних, використовувався саме цим товариством.
Апелянт також посилається на заяву свідка колишнього директора ТОВ «ВТФ «Мар`ян» ОСОБА_10 , посвідчену приватним нотаріусом, відповідно до якої останній заперечив факт підписання спірних видаткових накладних, отримання товару від ФОП ОСОБА_9 , здійснення замовлень на поставку продукції та використання відтиску печатки, що міститься на таких накладних. Крім цього, ОСОБА_10 вказав, що печатка на видаткових накладних візуально відрізняється від печатки, яка використовувалась у господарській діяльності ТОВ «ВТФ «Мар`ян».
У зв`язку із наведеним апелянт наголошує, що ним заявлялось клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів, однак суд першої інстанції призначив лише почеркознавчу експертизу та відмовив у проведенні технічної експертизи відтисків печатки, пославшись, зокрема, на можливість існування у товариства декількох печаток. На думку скаржника, такі висновки суду є припущеннями, оскільки статутом товариства передбачено використання однієї круглої печатки, а виготовлення інших можливе лише на підставі окремого письмового наказу директора, який у матеріалах справи відсутній.
Крім цього, апелянт зазначає, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у нотаріально посвідчених заявах підтвердили відсутність поставок товару від ФОП ОСОБА_9 на адресу ТОВ «ВТФ «Мар`ян» у спірний період. Також ОСОБА_6 та ОСОБА_1 повідомили, що фактично м`ясна продукція поставлялась для ТОВ «Мар`ян Житомир» або особисто ОСОБА_10 , а розрахунки за неї здійснювались готівкою. За твердженням зазначених свідків, вони дійсно підписували окремі накладні на прохання ОСОБА_10 , однак такі документи стосувались ТОВ «Мар`ян Житомир», а на момент їх підписання печатки були відсутні.
Окремо апелянт посилається на матеріали кримінального провадження №12024060000000037, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, у межах якого досліджуються обставини можливого підроблення документів та печатки ТОВ «ВТФ «Мар`ян», створення фіктивної заборгованості та намагання заволодіння майном товариства. У цьому провадженні проведено почеркознавчу експертизу, якою встановлено належність підписів ОСОБА_9 у «зошиті розрахунків із постачальниками сировини» та актах звірки взаєморозрахунків, що, на думку апелянта, підтверджує факт здійснення розрахунків між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 саме готівкою поза межами діяльності ТОВ «ВТФ «Мар`ян».
Також скаржник вказує, що журнал вхідного контролю сировини, який ведеться лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_11 , не містить відомостей щодо поставок продукції ФОП ОСОБА_9 на адресу ТОВ «ВТФ «Мар`ян» у спірний період. Крім того, свідок ОСОБА_11 у нотаріально посвідченій заяві підтвердив, що м`ясна сировина від ФОП Петрова Є.Л. до ТОВ «ВТФ «Мар`ян» у відповідний період не надходила.
Крім цього, апелянт наголошує на відсутності у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «ВТФ «Мар`ян» відомостей щодо господарських операцій із ФОП Петровим Є.Л., а також на тому, що результати внутрішнього аудиту та аудиторського звіту не містять інформації про наявність відповідної кредиторської заборгованості чи господарських взаємовідносин між сторонами.
Скаржник також наголошує на тому, що застосування штрафних санкцій є безпідставним, оскільки позивач не довів факту поставки товару саме ТОВ «ВТФ «Мар`ян» та на виконання умов договору поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020 р., адже у матеріалах справи відсутні передбачені договором замовлення, податкові та товарно-транспортні накладні, а видаткові накладні містять підписи не ідентифікованих осіб, не підтверджують реальність господарських операцій між сторонами та не містять жодних реквізитів чи посилань на вказаний договір.
З урахуванням наведеного ТОВ «ВТФ «Мар`ян» вважає, що суд першої інстанції порушив принципи змагальності та рівності сторін, оскільки не надав належної оцінки поданим доказам і доводам відповідача, не забезпечив повного та всебічного з`ясування обставин справи та дійшов передчасного висновку про доведеність факту поставки товару. 

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги відповідача, позивач вказав на те, що ФОП Петровим Є.Л. на момент укладення договору та здійснення спірних господарських операцій перебував на загальній системі оподаткування і був платником ПДВ, а тому відповідно до вимог ст. 201 ПК України був зобов`язаний складати та реєструвати податкові накладні. Водночас з 12.05.2021 ФОП Петров Є.Л. включений до переліку ризикових платників податку, у зв`язку з чим реєстрація його податкових накладних була зупинена, що, на думку Позивача, унеможливило їх реєстрацію за спірними операціями. Також Позивач зазначає, що через незначну відстань між складськими приміщеннями сторін (близько 1,8 км) товарно-транспортні накладні зазвичай не оформлювалися.
Також, позивач наголошує на тому, що у спірний період поставка м`ясної продукції відповідачу здійснювалася регулярно на підставі договору №03/11/20-1 від 03.11.2020, а номер телефону, вказаний у спірних накладних, був зазначений самим відповідачем у договорі та не змінювався офіційно. Також позивач посилається на те, що поставки м`ясної продукції відповідачу здійснювалися і через ТОВ «ВІКІНГ 777», керівником та засновником якого є ОСОБА_9 , а розрахунки за товар проводилися готівкою та фіксувалися у внутрішньому журналі обліку розрахунків із постачальниками. На думку Позивача, поданий Відповідачем аудиторський звіт від 30.06.2023 підтверджує наявність господарських відносин між Відповідачем та ТОВ «ВІКІНГ 777», а також свідчить про практику не відображення Відповідачем окремих операцій з постачальниками м`ясної сировини у бухгалтерському обліку.
Посилання Відповідача на відсутність відомостей у журналі вхідного контролю сировини є безпідставними, оскільки договір про надання ветеринарних послуг укладено лише 01.03.2023 та він не підтверджує здійснення контролю у період з 07.11.2022 по 28.02.2023. При цьому Відповідач не надав жодних первинних документів, які б підтверджували фактичне надання ветеринарних послуг. Крім того, поставки продукції систематично здійснювалися у вихідні дні, зокрема у неділю, що пояснює відсутність відповідних записів у журналі вхідного контролю. Частина накладних містить підписи осіб, справжність яких підтверджена висновками судової почеркознавчої експертизи. Також відсутність відомостей у журналі узгоджується із практикою Відповідача не відображати окремі господарські операції з постачання м`ясної продукції у внутрішньому та бухгалтерському обліку.
Посилаючись на порушення судом першої інстанції принципу змагальності через неприйняття доказів, відповідач водночас не заявив клопотання про їх прийняття та дослідження судом апеляційної інстанції. З огляду на викладене, апеляційна скарга ТОВ ВТФ «Мар`ян» на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026 у справі №906/952/23 не підлягає задоволенню.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
Згідно матеріалів справи, 03.11.2020р. між ФОП Петров Є.Л. (постачальник, позивач) та ТОВ виробничо-торгова фірма "Мар`ян" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №03/11/20-1 (далі - договір), за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупцю товар: м`ясо та субпродукти в асортименті та кількості згідно накладних у відповідності до узгоджених сторонами замовлень, а покупець зобов`язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору (т.1 а.с. 83-87).
Відповідно до п.1.2. договору, товар передається покупцю - частинами (партіями). Під партією товару сторони розуміють товар, зазначений в окремій накладній.
Пунктом 1.3. договору сторони погодили, що купівля-продаж кожної партії товару здійснюється на підставі накладної згідно погодженого сторонами замовлення. Замовлення подається покупцем у зручній для обох сторін формі - письмово, усно, електронною поштою, телефонограмою тощо. Зміни в замовлення вносяться за згодою сторін.
Асортимент, кількість та ціна товару погоджуються сторонами при формуванні замовлення та визначаються в накладних, які є невід`ємною частиною договору (п.1.4. договору).
Сторони пунктом 1.5. договору визначили, що ціна за одиницю товару погоджується сторонами додатково та підтверджується видатковими документами на одержання товару. Ціна товару включає податки та обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.
Відповідно до п.1.6. договору, вартість кожної партії, в тому числі ПДВ-20%, що передається, узгоджується сторонами в кожному випадку додатково і підтверджується у виданому постачальником пакеті видаткових документів на товар.
Як зазначено у п.1.7. договору, постачальник підтверджує видатковою накладною загальну вартість товару та ціну за одиницю товару. Постачальник зобов`язується надати покупцю податкову накладну у встановлені законодавством терміни.
Загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару (п.1.9. договору).
Постачальник зобов`язується передавати у власність покупцю партії товару згідно узгоджених замовлень (графіків поставки), в межах наявної на момент поставки асортименту та кількості товару; виписувати покупцю накладну на партію товару, податкову накладну передавати за допомогою засобів електронного зв`язку (зареєстровану в ЄРПН), якщо покупець є платником ПДВ та документально це підтвердив (п.п.3.1., 3.1.1., 3.1.2. договору).
Покупець відповідно до п.3.2.3. договору зобов`язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість товару згідно розділу 4 даного договору.
Відповідно до п.4.1. договору, розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем протягом 7 (сім) календарних днів, з моменту завантаження товару в автотранспорт покупця або отримання на складі покупця. Розрахунки за товар здійснюються в українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків безготівковий. Форма розрахунків - платіжне доручення. Датою оплати за товар визнається дата фактичного надходження коштів на рахунок постачальника.
Сторони пунктом 4.2. договору визначили, що у разі прострочення оплати товару постачальник має право вимагати від покупця оплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та сплати процентів за користування грошовими коштами в розмірі 5% річних, що нараховуються на прострочену суму за кожен день прострочки, поряд із сплатою штрафних санкцій згідно розділу 7 даного договору.
Згідно п.5.3. договору, датою поставки партії товару постачальником та датою отримання партії товару покупцем є дата підписання сторонами відповідної накладної про приймання-передачу. Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару та підписання сторонами накладних. Постачальник несе всі ризики загибелі, пошкодження, псування товару тільки до моменту передачі товару покупцю.
Пунктом 7.1. договору визначено, що за порушення умов цього договору винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства та цього договору.
Відповідно до п.7.4. договору, у випадку прострочення платежу за товар покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штрафну неустойку (пеню) в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочки до моменту повного розрахунку за товар, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент прострочення оплати.
Пунктом 7.12. договору сторони визначили, що до штрафних санкцій застосовується строк позовної давності 3 (три) роки.
Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку до моменту повного і належного його виконання (п.6.1. договору).
Дія договору продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення дії договору (п.6.2. договору).
Договір підписаний та скріплений печатками представників сторін.
Позивач вказує, що у період з 07.11.2022р. по 25.06.2023р. відповідачу був поставлений товар (м`ясо курятини та субпродукти) на загальну суму 3 440 247,66 грн., що підтверджує наступними видатковими накладними:
- №6572 від 07.11.2022р. на суму 14750,00 грн.;
- №6802 від 17.11.2022р. на суму 57221,80 грн.;
- №6879 від 21.11.2022р. на суму 89279,00 грн.;
- №7069 від 29.11.2022р. на суму (з урахуванням коригуванням) 38726,80 грн.;
- №7122 від 01.12.2022р. на суму 30459,00 грн.;
- №7174 від 04.12.2022р. на суму 48257,00 грн.;
- №7175 від 05.12.2022р. на суму 31547,00 грн.;
- №7212 від 06.12.2022р. на суму (з урахуванням коригуванням) 39580,90 грн.;
- №7282 від 08.12.2022р. на суму 41474,40 грн.;
- №7427 від 15.12.2022р. на суму 43348,25 грн.;
- №7517 від 19.12.2022р. на суму 45251,51 грн.;
- №7512 від 19.12.2022р. на суму 28970,55 грн.;
- №7564 від 21.12.2022р. на суму (з урахуванням коригуванням) 33900,00 грн.;
- №7607 від 22.12.2022р. на суму 62686,15 грн.;
- №7633 від 23.12.2022р. на суму 49365,35 грн.;
- №7672 від 26.12.2022р. на суму 49361,15 грн.;
- №126 від 09.01.2023р. на суму 44664,30 грн.;
- №256 від 16.01.2023р. на суму 50470,40 грн.;
- №389 від 23.01.2023р. на суму 32350,00 грн.;
- №504 від 27.01.2023р. на суму 16473,00 грн.;
- №547 від 30.01.2023р. на суму 32559,35 грн.;
- №716 від 06.02.2023р. на суму 41908,20 грн.;
- №801 від 09.02.2023р. на суму 23932,00 грн.;
- №847 від 12.02.2023р. на суму 51588,50 грн.;
- №872 від 13.02.2023р. на суму 34855,00 грн.;
- №874 від 13.02.2023р. на суму 6006,00 грн.;
- №946 від 16.02.2023р. на суму 46674,45 грн.;
- №985 від 19.02.2023р. на суму 48898,80 грн.;
- №1070 від 22.02.2023р. на суму 33680,40 грн.;
- №1139 від 26.02.2023р. на суму 65852,90 грн.;
- №1163 від 27.02.2023р. на суму 25730,20 грн.;
- №б/н від 01.03.2023р. на суму 51054,00 грн.;
- №1235 від 02.03.2023р. на суму 30092,00 грн.;
- №1279 від 05.03.2023р. на суму 70878,60 грн.;
- №1327 від 08.03.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 38507,80 грн.;
- №1497 від 15.03.2023р. на суму 57193,75 грн.;
- №1621 від 20.03.2023р. на суму 41663,85 грн.;
- №1649 від 21.03.2023р. на суму 11793,60 грн.;
- №1668 від 22.03.2023р. на суму 55679,70 грн.;
- №1742 від 27.03.2023р. на суму 54125,90 грн.;
- №1818 від 30.03.2023р. на суму 41410,70 грн.;
- №1828 від 30.03.2023р. на суму 35832,00 грн.;
- №1889 від 03.04.2023р. на суму 59858,00 грн.;
- №1924 від 04.04.2023р. на суму 60032,40 грн.;
- №1978 від 06.04.2023р. на суму 62141,10 грн.;
- №2032 від 09.04.2023р. на суму 46690,75 грн.;
- №2125 від 12.04.2023р. на суму (з урахуванням корегуванням) 54561,10 грн.;
- №2149 від 13.04.2023р. на суму 39558,30 грн.;
- №2184 від 14.04.2023р. на суму 5184,00 грн.;
- №2205 від 19.04.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 58909,30 грн.;
- №2325 від 24.04.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 46973,30 грн.;
- №2383 від 26.04.2023р. на суму 43819,65 грн.;
- №2526 від 03.05.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 80140,55 грн.;
- №2615 від 08.05.2023р. на суму 61265,65 грн.;
- №2674 від 10.05.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 80749,95 грн.;
- №2701 від 11.05.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 55042,45 грн.;
- №2761 від 15.05.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 28266,95 грн.;
- №2826 від 17.05.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 59506,50 грн.;
- №2843 від 18.05.2023р. на суму (з урахуванням коригуванням) 43819,65 грн.;
- №2941 від 21.05.2023р. на суму 12650,00 грн.;
- №2939 від 23.05.2023р. на суму 32758,95 грн.;
- №2970 від 24.05.2023р. на суму 21070,55 грн.;
- №2997 від 25.05.2023р. на суму (з урахуванням коригування) 37957,50 грн.;
- №3032 від 28.05.2023р. на суму (з урахуванням коригування) 77925,95 грн.;
- №3053 від 29.05.2023р. на суму (з урахуванням коригування) 39547,80 грн.;
- №3110 від 31.05.2023р. на суму (з урахуванням коригування) 71696,70 грн.;
- №3222 від 05.06.2023р. на суму (з урахуванням коригування) 52636,00 грн.;
- №3289 від 08.06.2023р. на суму 65955,90 грн.;
- №3353 від 12.06.2023р. на суму 68306,00 грн.;
- №3420 від 14.06.2023р. на суму 56588,40 грн.;
- №3446 від 15.06.2023р. на суму 26291,70 грн.;
- №3489 від 18.06.2023р. на суму 53897,70 грн.;
- №3532 від 19.06.2023р. на суму 37137,60 грн.;
- №3611 від 22.06.2023р. на суму 32904,30 грн.;
- №б/н від 22.06.2023р. на суму 7788,00 грн.;
- №3648 від 25.06.2023р. на суму 110560,75 грн. (т.1 а.с.88-164).
Як зазначає позивач, поставка товару здійснювалася переважно шляхом доставки товару на склад відповідача за адресою: м. Житомир, пров. Телефонний, буд. 3, а у виняткових випадках - шляхом передачі товару на власному складі позивача за адресою: м. Житомир, вул. Павла Сингаївського, 3 (ЖККП “М`ясомолторг”).
Перевезення товару на склад відповідача здійснювалося, як самим позивачем (переважно у вихідні дні) власним автомобілем HYUNDAI AZERA, державний номерний знак НОМЕР_1 , так і із залученням інших осіб, а саме:
- ФОП Окрушком Олександром Павловичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на власному автомобілі Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_3 ;
- ОСОБА_12 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на власному автомобілі Volkswagen LT 28, державний номерний знак НОМЕР_5 ;
- ОСОБА_13 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на автомобілі, що перебуває у користуванні, ГАЗ 3302-14, державний номерний знак НОМЕР_7 (т.2 а.с. 214-216)
На підтвердження вищевикладених обставин позивачем до матеріалів справи надано письмові показання свідка у формі нотаріально посвідченої заяви ФОП Окрушко О.П. (т.2 а.с.220, 221).
Крім того, на підтвердження фактичного здійснення поставки товару та обставин взаємодії сторін позивачем надано письмові показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які, за твердженням позивача, підтверджують обставини транспортування, передачі та приймання товару відповідачем (т.5 а.с. 195-197).
Серед іншого, позивач на підтвердження наведених обставин подав електронні докази, а саме звукозаписи телефонних розмов між ФОП Петровим Є. Л. та директором ТОВ “ВТФ „Мар`ян“” Шимком І. В., що відбулися 08.01.2023, 20.02.2023, 05.05.2023 та 12.07.2023, які містяться на носії цифрової інформації, а також їх письмові стенограми (т. 5 а.с. 184-194).
В свою чергу, відповідач звертає увагу на те, що видаткові накладні, на які посилається позивач як на підтвердження поставки товару, не відповідають дійсності, оскільки містять недоліки їх заповнення та складення, зокрема відсутність або неналежне зазначення обов`язкових реквізитів первинних документів, а також підписи осіб, які, за позицією відповідача, не мали повноважень діяти від імені Товариства.
Крім того, судом встановлено, що відповідач зазначає про невідповідність відтиску печатки ТОВ “ВТФ „Мар`ян“”, який міститься на видаткових накладних позивача, тій печатці, що використовується Товариством у його господарській діяльності.
На спростування доводів позивача відповідачем подано письмові заяви свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та Шимка І. В., які, за твердженням відповідача, підтверджують, що товар за зазначеними видатковими накладними Товариством не отримувався (т.3 а.с. 202-204, 216, 217).
Враховуючи вище викладене, Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович звернувся до Господарського суду Житомирської області з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" 4064016,24 грн., з яких: 7 277 684,50 грн., з яких 3 440 247,66 грн. основного боргу, 401 178,52 грн. 5% річних, 770 732,73 грн. інфляційних, 2 665 525,59 грн. пені.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026р. позов задоволено частково.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.
За змістом цієї ж статті господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Пунктом 2.3 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: печатка, ідентифікаційний код підприємства, установи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма «Мар`ян» заборгованості за поставлену продукцію. Позивач зазначає, що у період з 07.11.2022 по 25.06.2023 відповідачу було поставлено товар (м`ясо курятини та субпродукти) на загальну суму 3 440 247,66 грн, що підтверджується видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи.
Водночас вказана заборгованість відповідачем у добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Колегія суддів зазначає, що у долучених до позовної заяви видаткових накладних містяться дати їх складання, визначені сторони господарських операцій, а також зафіксовано зміст та обсяг поставленого товару. Вказані документи містять підписи та відтиски печаток як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача.
Судом враховано, що окремі видаткові накладні містять підпис представника відповідача без зазначення його посади та прізвища особи, яка здійснювала приймання товару. Водночас в інших первинних документах містяться відомості щодо осіб, які приймали товар, зокрема директора відповідача у спірний період Шимка І.В., а також фізичних осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Разом з тим відповідач стверджує, що відтиски печатки ТОВ «ВТФ «Мар`ян»», які містяться на видаткових накладних позивача, не відповідають печатці, що використовується товариством у його господарській діяльності.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що наведені доводи є припущеннями та не підтверджені належними і допустимими доказами у розумінні статей 76– 79 Господарського процесуального кодексу України, а тому не можуть бути підставою для невизнання зазначених первинних документів як доказів у справі.
Згідно із Законом України №1982-VIII від 23 березня 2017 року суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки, при цьому використання печатки не є обов`язковим.
Відповідно по п.3.6 Статуту ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" Товариство має круглу печатку та штамп зі своїм повним найменуванням, інші бланки, емблеми та інші засоби візуальної ідентифікації. Товариство може мати і інші печатки та штампи на підставі окремих письмових наказів директора Товариства.
Судом досліджено копії журналу обліку та видачі печаток ТОВ «Виробничо-торгова фірма «Мар`ян», наказ «Про використання та зберігання печаток» від 13.11.2023, наказ від 25.01.2024 №3 «Про здійснення перевірки наявності печаток та штампів», а також акт про наявність печаток та штампів від 31.01.2024 (т. 8, а.с.186-195), з яких вбачається, що зазначені документи складені у 2023– 2024 роках, тобто після відкриття провадження у даній справі.
Доказів існування належного обліку печаток та штампів у товаристві у період здійснення поставок за спірними видатковими накладними матеріали справи не містять.
Крім того, суд зазначає, що положення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які визначають обов`язкові реквізити первинних документів, не передбачають обов`язкової наявності відбитку печатки як умови їх чинності.
Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на документи, що фіксують здійснення господарських операцій (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі №911/2502/22 від 04.07.2024).
Наведене свідчить, що товариство могло використовувати декілька круглих печаток. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Відтак, суди відхиляють доводи відповідача щодо нібито недійсності видаткових накладних у зв`язку з окремими недоліками їх оформлення та стверджуваною невідповідністю відтисків печатки.
Колегія суддів зазначає, що формальні недоліки у заповненні первинних документів самі по собі не є безумовною підставою для визнання їх недійсними або такими, що не підтверджують факт здійснення господарської операції, за умови можливості ідентифікації сторін, змісту та суті господарської операції.
Матеріалами справи підтверджується, що спірні видаткові накладні містять істотні реквізити, які дозволяють встановити учасників господарської операції, найменування, обсяг та вартість поставленого товару, що у своїй сукупності забезпечує можливість їх використання як належних доказів факту поставки.
Посилання відповідача на невідповідність відтисків печатки не спростовує факту вчинення господарських операцій, оскільки чинне законодавство не ставить чинність первинного документа у залежність виключно від наявності чи правильності відбитка печатки, а визначальним є фактичний зміст господарської операції та її підтвердження іншими належними доказами.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що неістотні недоліки в оформленні документів, які відображають господарські операції, самі по собі не можуть бути безумовною підставою для заперечення факту їх вчинення, за умови, що такі документи в сукупності містять відомості, які дозволяють ідентифікувати господарську операцію та її сторони.
Зокрема, визначальним є наявність у документах даних про дату їх складення, найменування суб`єкта господарювання, від імені якого вони оформлені, осіб, які брали участь у здійсненні операції, а також зміст, обсяг та інші істотні умови відповідної господарської операції, що у своїй сукупності дає можливість встановити реальність її вчинення.
За таких обставин формальні недоліки оформлення первинних документів не спростовують факту здійснення господарської операції та не можуть бути підставою для неврахування їх як доказів у справі.
До суду першої інстанції відповідачем до матеріалів справи подано заяви свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , якими останній намагався обґрунтувати доводи щодо нібито відсутності факту отримання товару, зазначеного у видаткових накладних позивача.
В апеляційній скарзі відповідач також посилається на зазначені свідчення як на підставу для перегляду висновків суду першої інстанції та спростування встановлених ним обставин щодо факту поставки товару.
Разом з тим, зі змісту зазначених заяв убачається, що свідки фактично заперечують свою участь у процесі приймання товару та вказують на відсутність у них безпосередніх відомостей щодо фактичних обставин поставки товару ФОП Петровим Є.Л. на користь відповідача. Крім того, наведені у заявах твердження мають загальний характер та зводяться до припущень щодо невідповідності видаткових накладних реальному руху продукції і господарським операціям товариства, без наведення конкретних фактів, які б безпосередньо спростовували обставини поставки, встановлені первинними бухгалтерськими документами у справі.
Відповідно до частини першої статті 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.
Апеляційний суд ураховує, що частиною 2 ст.87 ГПК України встановлено правило, згідно з яким на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
З огляду на те, що обставини фактичного здійснення поставки товару підтверджуються первинними бухгалтерськими документами та підлягають фіксації у відповідному документальному обліку, колегія суддів дійшла висновку про неможливість встановлення таких обставин виключно на підставі показань свідків. Відтак подані відповідачем заяви свідків не можуть бути покладені в основу висновків суду щодо відсутності факту поставки товару та не спростовують належним чином встановлених судом обставин.
З матеріалів справи встановлено, що з метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема щодо достовірності підписів на спірних видаткових накладних та можливого їх підроблення, судом першої інстанції було призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу.
Завданням судової експертизи було встановити, чи належать підписи на спірних видаткових накладних фізичним особам - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та директору відповідача Шимку І.В.
За приписами ст.1 Закону України “Про судову експертизу” судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.
Згідно з частинами 1, 2 статі 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи, встановлено наступне:
1. Підписи від імені Шимка І.В., що містяться у видаткових накладних: №7122 від 01.12.2022р.; №7282 від 08.12.2022р.; №7672 від 26.12.2022р.; №126 від 09.01.2023р.; №716 від 0.02.2023р.; №872 від 13.02.2023р.; №985 від 19.02.2023р.; №1818 від 30.03.2023р.; №1327 від 08.03.2023р.; №1889 від 03.04.2023р.; №1924 від 04.04.2023р.; №2125 від 12.04.2023р.; №2205 від 19.04.2023р.; №2674 від 10.05.2023р.; №2761 від 15.05.2023р.; №2826 від 17.05.2023р.; №2843 від 18.05.2023р.; №2970 від 24.05.2023р.; №6879 від 21.11.2022р.; №2526 від 03.05.2023р.; №7607 від 22.12.2022р.; №2325 від 24.04.2023р., виконані Шимком Ігорем Володимировичем.
Підписи від імені Шимка І.В., що містяться у видаткових накладних: №3032 від 28.05.2023р.; №2701 від 11.05.2023р., виконані не Шимком Ігорем Володимировичем, а іншою особою.
2. Підписи від імені ОСОБА_1 , що містяться у видаткових накладних: №7069 від 29.11.2022р.; №7212 від 06.12.2022р.; №504 від 27.01.2023р.; №2941 від 21.05.2023р.; №2939 від 23.05.2023р.; №7633 від 23.12.2022р., виконані Волинцем Дмитром Васильовичем.
3. Підписи від імені ОСОБА_7 , що містяться у видатковій накладній №1070 від 22.02.2023р., виконаний ймовірно Соловйовим О.В.
4. Підписи від імені ОСОБА_6 , що містяться у видаткових накладних: №1139 від 26.02.2023р.; №2149 від 13.04.2023р.; №1497 від 15.03.2023р., виконані ОСОБА_6 (т.11 а.с.31-68).
Надаючи оцінку висновкам судової експертизи, апеляційний суд звертається до висновку Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі №910/21493/17 щодо застосування ст.92 ЦК, який наголосив , що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема, директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №911/2129/17.
Встановлений висновком судової почеркознавчої експертизи факт виконання підписів на видаткових накладних безпосередньо директором відповідача Шимком Ігорем Володимировичем свідчить про прийняття відповідного товару від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова фірма “Мар`ян”».
Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наділення інших осіб, зокрема Коломієць Я.С., Волинця Д.В., Соловйова О.В., Самборського К.С., повноваженнями на отримання товарно-матеріальних цінностей від імені Товариства. Сам по собі факт проставлення підписів зазначеними особами у видаткових накладних не свідчить про наявність у них відповідних представницьких повноважень та не може розцінюватися як належне оформлення прийняття товару уповноваженим представником відповідача.
З урахуванням того, що у спірний період директор ТОВ ВТФ «Мар`ян» ОСОБА_10 був одноосібним виконавчим органом Товариства та відповідно до положень Статуту мав право діяти від імені Товариства без довіреності, у тому числі підписувати первинні бухгалтерські документи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме видаткові накладні, підписані директором відповідача, є належними, допустимими та достатніми доказами, які підтверджують факт отримання товару Товариством.
Оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт поставки товару та виникнення у відповідача відповідного грошового зобов`язання підтверджується лише у частині, що ґрунтується на видаткових накладних №7122 від 01.12.2022, №7282 від 08.12.2022, №7672 від 26.12.2022, №126 від 09.01.2023, №716 від 09.02.2023, №872 від 13.02.2023, №985 від 19.02.2023, №1818 від 30.03.2023, №1327 від 08.03.2023, №1889 від 03.04.2023, №1924 від 04.04.2023, №2125 від 12.04.2023, №2205 від 19.04.2023, №2674 від 10.05.2023, №2761 від 15.05.2023, №2826 від 17.05.2023, №2843 від 18.05.2023, №2970 від 24.05.2023, №6879 від 21.11.2022, №2526 від 03.05.2023, №7607 від 22.12.2022, №2325 від 24.04.2023, які підписані директором ТОВ «Виробничо-торгова фірма "Мар`ян"» Шимком Ігорем Володимировичем, на загальну суму 1 117 391,85 грн.
Відтак суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково у сумі 1 117 391,85 грн, як такі, що підтверджені належними та допустимими доказами, та відмовив у решті позовних вимог, заявлених на підставі видаткових накладних, підписаних іншими особами, повноваження яких на прийняття товару від імені Товариства належним чином не підтверджені, а також на підставі видаткових накладних, підписи на яких виконано невстановленими особами. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, зазначаючи при цьому наступне. 
Критично оцінюючи твердження позивача про здійснення поставок товару в межах виконання договору поставки №03/11/20-1 від 03.112020, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких можна дійти висновку про відповідність такого твердження дійсності. Не надано жодних доказів, які б свідчили про дотримання сторонами умов зазначеного договору, зокрема щодо постачання продукції згідно узгоджених замовлень, підтвердження якості товару відповідними документами, безготівкової форми розрахунків, узгоджених умов поставки та приймання товару. Видаткові накладні, надані позивачем, не містять указівки на договір поставки №03/11/20-1 від 03.112020. Відтак, апеляційний суд, сукупно оцінивши докази, вважає вірогідним, що між сторонами у спірний період відбувались господарські операції з постачання м`яса та субпродуктів, проте не на виконання укладеного договору, а на підставі усної домовленості щодо кожної конкретної поставки, оформленої видатковою накладною. Такий порядок здійснення господарських операцій є прийнятним з точки зору звичайної ділової практики, однак виключає можливість застосування умов договору поставки №03/11/20-1 від 03.112020 до правовідносин сторін у цій справі.
Разом з тим, враховуючи положення частини 1 статті 692 ЦК України, прийнятий покупцем товар покупець зобов`язаний оплатити після прийняття товаророзпорядчих документів, якщо інший строк проведення розрахунків договором не встановлено. Отриманий відповідачем товар на підставі накладних, щодо яких експертним дослідженням встановлено аутентичність підпису керівника юридичної особи відповідача, підлягає оплаті у розмірі, визначеному у цих накладних. Відтак висновок суду цій частині є правильним.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних, 5% річних.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право кредитора на стягнення інфляційних втрат та процентів річних, передбачене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є мінімальною гарантією захисту його майнових прав та інтересів. Позбавлення кредитора можливості реалізувати це право призвело б до порушення балансу інтересів сторін та до ситуації, за якої боржник повертає грошові кошти, що внаслідок інфляційних процесів мають іншу економічну цінність, ніж на момент їх отримання.
Крім того, згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вимога про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є правом кредитора, яким він наділений у силу прямої вказівки закону як одного зі способів захисту порушеного майнового права та інтересу.
Такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
У постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 Верховний Суд зазначив, що стягнення інфляційних втрат і процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.
Велика Палата Верховного Суду, в свою чергу, у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 звертала увагу, що господарські санкції, встановлені договором або законом за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, мають насамперед компенсаційний характер та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходу, більш вигідного порівняно з належним виконанням зобов`язання.
Вимога позивача про стягнення річних у розмір 5% ґрунтується на умовах пункту 7.4 договору поставки №03/11/20-1 від 03.112020. 
Суд першої інстанції вважав за необхідне зменшити розмір річних, заявлених до стягнення у розмірі 5%, до 3% річних, урахувавши висновки Верховного Суду. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначала, що за відсутності розумних меж відповідальності боржника та за умови її непропорційності наслідкам правопорушення обсяг такої відповідальності може бути несправедливим і надмірно обтяжливим для боржника, що суперечитиме принципам розумності, справедливості та пропорційності. У таких випадках суд наділений правом зменшити розмір відповідальності з метою забезпечення балансу інтересів сторін. З огляду на наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір неустойки, штрафу, а також процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.11.2025 у справі № 927/701/24.
З огляду на встановлені судом обставини справи та правові висновки щодо часткового задоволення вимог, а також з урахуванням зменшення розміру 3% річних, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення наступних сум:
1. За видатковою накладною №7122 від 01.12.2022р. на суму - 30459,00 грн.:
- період нарахування з 09.12.2022р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 7890,46 грн.;
- 3% річні - 2408,35 грн.
2. За видатковою накладною №7282 від 08.12.2022р. на суму - 41474,40 грн.:
- період нарахування з 16.12.2022р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 10381,03 грн.;
- 3% річні - 3255,46 грн.
3. За видатковою накладною №7672 від 26.12.2022р. на суму - 49361,15 грн.:
- період нарахування з 03.01.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 12355,08 грн.;
- 3% річні - 3801,48 грн.
4. За видатковою накладною №126 від 09.01.2023р. на суму - 44664,30 грн.:
- період нарахування з 17.01.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 10736,25 грн.;
- 3% річні - 3388,37 грн.
5. За видатковою накладною №716 від 06.02.2023р. на суму - 41908,20 грн.:
- період нарахування з 14.02.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 10073,75 грн.;
- 3% річні - 3082,84 грн.
6. За видатковою накладною №872 від 13.02.2023р. на суму - 34855,00 грн.:
- період нарахування з 21.02.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 8077,80 грн.;
- 3% річні - 2543,94 грн.
7. За видатковою накладною №985 від 19.02.2023р. на суму - 48898,80 грн.:
- період нарахування з 28.02.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 11332,51 грн.;
- 3% річні - 3540,81 грн.
8. За видатковою накладною №1818 від 30.03.2023р. на суму - 41410,20 грн.:
- період нарахування з 07.04.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 8843,19 грн.;
- 3% річні - 2869,22 грн.
9. За видатковою накладною №1327 від 08.03.2023р. на суму - 38507,80 грн.:
- період нарахування з 16.03.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 8223,38 грн.;
- 3% річні - 2737,75 грн.
10. За видатковою накладною №1889 від 03.04.2023р. на суму - 59858,00 грн.:
- період нарахування з 11.04.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 12782,74 грн.;
- 3% річні - 4127,74 грн.
11. За видатковою накладною №1924 від 04.04.2023р. на суму - 60032,00 грн.:
- період нарахування з 12.04.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 12819,90 грн.;
- 3% річні - 4134,81 грн.
12. За видатковою накладною №2125 від 12.04.2023р. на суму - 54561,10 грн.:
- період нарахування з 20.04.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 11519,42 грн.;
- 3% річні - 3722,11 грн.
13. За видатковою накладною №2205 від 19.04.2023р. на суму - 58909,30 грн.:
- період нарахування з 27.04.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 12437,45 грн.;
- 3% річні - 3984,85 грн.
14. За видатковою накладною №2674 від 10.05.2023р. на суму - 80749,95 грн.:
- період нарахування з 18.05.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 16562,08 грн.;
- 3% річні - 5322,86 грн.
15. За видатковою накладною №2761 від 15.05.2023р. на суму - 28266,95 грн.:
- період нарахування з 23.05.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 5797,65 грн.;
- 3% річні - 1851,68 грн.
16. За видатковою накладною №2826 від 17.05.2023р. на суму - 59506,50 грн.:
- період нарахування з 25.05.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 12204,98 грн.;
- 3% річні - 3888,30 грн.
17. За видатковою накладною №2843 від 18.05.2023р. на суму - 43819,65 грн.:
- період нарахування з 26.05.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 8987,56 грн.;
- 3% річні - 2859,68 грн.
18. За видатковою накладною №2970 від 24.05.2023р. на суму - 21070,55 грн.:
- період нарахування з 01.06.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 4321,64 грн.;
- 3% річні - 1364,68 грн.
19. За видатковою накладною №6879 від 21.11.2022р. на суму - 89279,00 грн.:
- період нарахування з 29.11.2022р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 23127,88 грн.;
- 3% річні - 7132,54 грн.
20. За видатковою накладною №2526 від 03.05.2023р. на суму - 80140,55 грн.:
- період нарахування з 11.05.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 16919,98 грн.;
- 3% річні - 5328,80 грн.
21. За видатковою накладною №7607 від 22.12.2022р. на суму - 62686,15 грн.:
- період нарахування з 30.12.2022р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 15690,32 грн.;
- 3% річні - 4848,30 грн.
22. За видатковою накладною №2325 від 24.04.2023р. на суму - 46973,30 грн.:
- період нарахування з 02.05.2023р. по 28.07.2025р.;
- інфляційні - 9917,42 грн.;
- 3% річні - 3158,15 грн.

Апеляційний суд, відхиляючи посилання позивача на договір поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020 як правову підставу здійснених поставок м`ясної сировини, з огляду на положення частини 2 статті 625 ЦК України, вважає безпідставним застосування до спірних відносин 5% розміру річних, встановленого договором, однак зазначене не впливає на висновок суду першої інстанції про стягнення інфляційних втрат у розмірі 251 002,47 грн, 3% річних у розмірі 79 352,72 грн. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як убачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені, пославшись при цьому на положення пункту 7.4 договору поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020, яким сторони передбачили відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань.
В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, зазначає про безпідставність стягнення пені, посилаючись на те, що спірні видаткові накладні не містять посилання на договір поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020, а тому відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин умов договору щодо відповідальності у вигляді пені. З наведеними доводами апеляційної скарги колегія суддів погоджується з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1ст. 612 ЦК України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції в цій частині, оскільки наявні у матеріалах справи видаткові накладні, на підставі яких позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, не містять будь-якого посилання на договір поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020.
Як уже зазначалось, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірні поставки товару здійснювалися саме на виконання умов зазначеного договору. 
Сам по собі факт наявності між сторонами укладеного договору поставки не може бути безумовною підставою для застосування до спірних правовідносин положень щодо відповідальності у вигляді пені, якщо позивачем не доведено, що поставка товару, за якою виникла заборгованість, здійснювалась саме в межах виконання такого договору.
Колегія суддів враховує, що відповідно до приписів статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається саме на цю сторону. Водночас позивачем не надано достатніх доказів існування між сторонами погодженого зобов`язання щодо сплати пені у межах спірних правовідносин.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.
У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Щодо інших доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів звертає увагу на суперечливість і непослідовність позиції відповідача, який одночасно стверджує про відсутність факту здійснення спірних операцій з постачання м`ясної сировини та про проведення повного розрахунку з позивачем за той же період у формі готівкових розрахунків.
Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян", обґрунтовуючи підстави для відмови у позові, посилається на відсутність у журналі вхідного контролю сировини записів щодо поставки ФОП Петровим Є.Л. м`ясної сировини на користь ТОВ «ВТФ «Мар`ян» у період з 03.01.2023 по 20.07.2023, а також на заяву свідка ОСОБА_11 від 13.12.2023, посвідчену приватним нотаріусом, в якій останній зазначає про відсутність надходження відповідної продукції. 
Колегія суддів зазначає, що наведені обставини самі по собі не спростовують факту поставки товару позивачем та не можуть бути безумовною підставою для висновку про відсутність господарських операцій між сторонами.
Суд апеляційної інстанції враховує, що факт поставки товару у даній справі підтверджується належними первинними бухгалтерськими документами, а саме видатковими накладними, підписаними директором ТОВ «ВТФ «Мар`ян» Шимком Ігорем Володимировичем, справжність підписів якого підтверджена висновком судової почеркознавчої експертизи.
При цьому журнал вхідного контролю сировини не є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», який підтверджує або спростовує факт здійснення господарської операції щодо поставки товару.
Крім того, відсутність записів у такому журналі сама по собі не свідчить про відсутність поставки продукції, оскільки може бути наслідком неналежного ведення відповідної документації або невнесення певних відомостей відповідальною особою.

Також, в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що у податкових відомостях ТОВ «ВТФ «Мар`ян» за період березень - травень 2023 року відсутня інформація щодо господарських операцій із ФОП Петровим Є.Л., а також на те, що у відомостях по рахунку 631 «Постачальники» та за результатами внутрішнього аудиту Товариства не виявлено відомостей про такого контрагента.
Колегія суддів наголошує на тому, що відсутність певної інформації у внутрішньому бухгалтерському чи податковому обліку відповідача не може свідчити про відсутність самої господарської операції, оскільки належне ведення бухгалтерського та податкового обліку є обов`язком самого суб`єкта господарювання та перебуває у сфері його організаційної діяльності.
Колегія суддів також критично оцінює посилання відповідача на результати внутрішнього аудиту та звіт про фактичні результати виконання погоджених процедур, складений ПАФ «Інтелект», оскільки такі документи були виготовлені на замовлення самого відповідача, мають вибірковий (неповний) характер, а тому не є беззаперечними доказами відсутності тих господарських операцій, на яких наполягає позивач.
Крім того, зазначені документи лише відображають стан внутрішнього обліку Товариства на певний момент часу, однак не спростовують належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують поставку товару.
Посилання апелянта на відсутність відображення господарських операцій у податкових накладних також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки податковий облік та реєстрація податкових накладних не є визначальними для доказування реальності проведених господарських операцій, ураховуючи, що податковий облік базується на документах первинної бухгалтерської документації, а відтак має похідний характер. 
Щодо окремих недоліків бухгалтерського або податкового обліку, а також порушення порядку відображення господарських операцій у податковій звітності, такі обставини не можуть достовірно свідчити про відсутність фактичного виконання господарських операцій, якщо такі операції підтверджуються належними первинними документами обліку.
З огляду на наведене не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності у видаткових накладних достатніх ідентифікуючих ознак ТОВ «ВТФ «Мар`ян», а також щодо візуальної відмінності відбитку печатки на них. 
Приймається до уваги, що саме директор ТОВ «ВТФ «Мар`ян», який відповідно до статуту мав право діяти від імені Товариства без довіреності та підписувати первинні документи, підписав спірні видаткові накладні. Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами у справі.
Сам факт можливої відмінності відбитка печатки не спростовує встановленого судом факту підписання видаткових накладних безпосередньо директором відповідача, і хоча печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, саме юридична особа несе повну відповідальність за законність використання своєї печатки та нанесення її відбитків на документи, що оформлюють господарські операції.
За таких обставин доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими та не спростовують належність і допустимість видаткових накладних як доказів поставки товару відповідачу.

Щодо посилань відповідача на такий доказ як «зошит розрахунків із постачальниками сировини», у якому наявні підписи ФОП Петрова Є.Л. щодо отримання готівкових коштів за поставлену м`ясну сировину (курячий окорок, крило, філе тощо), колегія зазначає, що дослідження цього доказу не дає можливості достеменно встановити, за якими саме поставками здійснювались розрахунки, у якому обсязі поставлявся товар, а також не містить належного співвідношення із конкретними видатковими накладними, які є предметом спору у даній справі.
Отримання готівкових коштів позивачем не заперечується, однак наявність таких записів не підтверджує та не спростовує факт розрахунків за поставку саме тих партій товару, у тому обсязі та на ту суму, які зазначені у спірних видаткових накладних.
Як на належний доказ відсутності поставок товару, на яких наполягає позивач, відповідач посилається на оборотно-сальдову відомість по рахунку 701 за період з листопада 2022 року по червень 2023 року та картку рахунку 201 за той же період (том 6, а.с.75-238), які, за його твердженням, не містять відомостей щодо операцій з приймання товару від позивача. 
Колегія суддів, надаючи оцінку цим доказам, зазначає. 
Оборотно-сальдова відомість є документом внутрішнього бухгалтерського обліку підприємства, який формується на підставі даних, внесених самим суб`єктом господарювання до бухгалтерського обліку, та відображає узагальнену інформацію про рух коштів і господарські операції.
Разом з тим сама по собі відсутність у такій відомості відомостей про певного контрагента не є безумовним доказом відсутності господарських операцій, оскільки належне ведення бухгалтерського обліку є обов`язком самого підприємства та залежить від повноти і правильності внесення відповідних даних уповноваженими особами.
Колегія суддів враховує, що в даному випадку факт поставки товару підтверджується належними первинними бухгалтерськими документами - видатковими накладними, підписаними директором ТОВ «ВТФ «Мар`ян» Шимком Ігорем Володимировичем, справжність підписів якого підтверджена висновком судової почеркознавчої експертизи.
Відомості, які наявні у цих документах , не спростовують факту підписання відповідачем первинних документів та не можуть мати переважної доказової сили над належними первинними документами, які безпосередньо оформлювалися сторонами під час здійснення господарських операцій.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує встановлені у справі обставини щодо неналежного ведення відповідачем бухгалтерського обліку, що також виключає можливість покладення цих даних в основу висновку про відсутність поставки товару.
Щодо підпису Шимком І.В. видаткової накладної №2970 від 24.05.2023 на суму 21 070,55 грн у період, коли Шимко Ігор Володимирович був відсторонений від посади директора ТОВ «ВТФ «Мар`ян» і не виконував обов`язків, як стверджує відповідач, з 19.05.23, апеляційний суд, дослідивши наявний у матеріалах справи Витяг з ЄДР щодо юридичної особи відповідача, не знайшов підтвердження цим обставинам. Оскільки ЄДР не містить конкретної указівки на Шимка І.В. як керівника, якого відсторонено, з огляду на норми частини 3 статті 92 ЦК України, не можна вважати обов`язком позивача знати про таку обставину і покладати на нього юридичні наслідки настання такої обставини.
Підсумовуючи наведене, доводи відповідача, що містяться у апеляційній скарзі, колегія суддів приймає до уваги в частині наявності підстав для відмови у стягненні пені, в іншій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, базуються на припущеннях, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому оцінюються колегією суддів критично і відхиляються.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги позивача ФОП ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні суми коштів з урахуванням перерахунку у розмірі 4 779 568,99 грн.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач наголошує на наступному:
- сторонами укладено (підписано та скріплено печатками) письмовий Договір поставки №03/11/20-1 від 03 листопада 2020 року, в якому сторони погодили умови поставки товару, оплати його вартості та відповідальність сторін у випадку не виконання (неналежного виконання) взятих на себе за Договором зобов`язань;
- поставку товару за Договором сторонами оформлено первинними документам – видатковими накладними; 
- спірні видаткові накладні мають певні недоліки, про що Позивач не заперечував і жодних спростувань з цього приводу не заявляв, однак вказані накладні містять достатні і необхідні відомості, які у сукупності з іншими доказами, у тому числі і Висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 26.06.2025 №8752/24-32, надають реальну можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг господарської операції;
- факт постачання товару підтверджується і іншими доказами, зокрема показаннями свідків, викладених у відповідних письмових заявах, зокрема, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 та інших осіб;
- електронними доказами (звукозаписами телефонних розмов, скрін-шотами переписки у месенджері Viber та SMS-повідомленнях, а також роздруківках на паперових носіях.
Оскільки апеляційним судом раніше надано правову оцінку договору поставки №03/11/20-1 від 03.11.2020 та видатковим накладним, суд зауважує стосовно інших доводів апеляційної скарги позивача.
Щодо показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Як вбачається із письмових заяв свідків, вони містять опис загального порядку організації доставки товару, логістичних процесів, можливих маршрутів перевезення та періодичності здійснення поставок. Пояснення мають загальний, описовий характер, не містять відомостей про конкретні спірні господарські операції, не узгоджуються з первинними бухгалтерськими документами у частині їх індивідуалізації та не дають можливості беззаперечно встановити факт передачі саме спірних партій товару за конкретними видатковими накладними, що є предметом розгляду у даній справі.
Оцінюючи показання свідків як докази слід врахувати, що за змістом ст. 73 ГПК України одними з джерел доказування, зокрема, є:
- письмові докази - документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, та подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії (ч. 1 ст. 91 цього Кодексу);
- показання свідка - повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи, яке викладається в письмовій заяві за підписом свідка, посвідченого нотаріусом (ч. 1 ст. 87, чч. 1, 3 ст. 88 цього Кодексу). Водночас за приписами ч. 2 ст. 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
Отже, показання свідків, як і письмові документи в оригіналі та/або копіях, є доказами в розумінні ст. 73 ГПК України.
Відповідно до частини першої статті 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка – це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Частина 2 цієї статті встановлює, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. 
На підставі цієї процесуальної норми встановлюється превалювання письмових доказів у господарському процесі, що слід розуміти як перевага письмових доказів перед показаннями свідків щодо встановлення тих чи інших обставин, та неприпустимості заміни одних доказів іншими. 
У практиці Верховного Суду є усталені позиції щодо оцінки свідчень у господарському процесі:
1) учасники справи, інші особи, зацікавлені у певному результаті розгляду справи, можуть надавати показання свідка і можуть бути допитані судом в якості свідків, який оцінює ці докази у сукупності з іншими відповідно до свого внутрішнього переконання; особиста зацікавленість в результаті розгляду справи як позивача, так і відповідача, яка є беззаперечною і презюмується, не робить показання таких свідків недопустимим доказом (постанови від 14.07.2021 у справі № 921/260/19, від 09.11.2021 у справі № 910/11343/20, від 08.07.2020 у справі № 905/1134/19, від 28.09.2022 у справі № 927/911/21);
2) не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, а тому заява свідка є доказом, який за умови дотримання вимог процесуального закону щодо її форми, підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до ст. 86 ГПК України (постанови від 10.12.2019 у справі № 911/1382/18, від 16.03.2023 у справі № 910/5850/20);
3) перед здійсненням дослідження і оцінки певного доказу, господарському суду під час судового провадження насамперед необхідно з`ясувати його допустимість. Показання свідків є допустимими доказами лише в тому разі, коли надані ними відомості про обставини відповідно до законодавства мають бути підтверджені саме таким способом та не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, суд не бере до розгляду показань свідків, які не стосуються предмета доказування, що свідчить про їх неналежність (постанова від 06.02.2025 у справі № 914/1179/20).
Щодо свідчень осіб, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, наведені свідчення не містять належної інформації щодо кожної спірної господарської операції (партії товару), та за умов відсутності підтвердження цих обставин належними письмовими доказами доказового значення не мають. 

Також, колегія суддів критично оцінює та відхиляє посилання позивача на подані ним електронні докази, а саме: носії цифрової інформації зі звукозаписами телефонних розмов та скрін-шоти переписки в месенджері Viber та SMS-повідомлення.
Так, відповідно до статей 73, 74, 77, 96 ГПК України електронні докази підлягають оцінці судом з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, а також можливості ідентифікації автора, цілісності та незмінності інформації, що міститься на відповідному носії.
Правові висновки щодо оцінки електронних доказів надавав Верховний Суд. Постанова ВП ВС №916/3027/21 від 21.06.2023 містить висновок, що  процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду роз`яснювала, що висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах. 
Звертаючись до цих висновків, апеляційний суд вважає, що факт телефонних розмов між особами ФОП Петровим Є.Л. і директором відповідача Шимком І.В. та обмін повідомленнями в електронних месенджерах загалом не викликає сумніву, однак зміст цих розмов не може беззаперечно свідчити про суть укладених домовленостей між сторонами, оскільки такі домовленості в достатній мірі не деталізовані, не містять конкретизованої інформації щодо товару, строків поставки, способу розрахунку, а відтак не можна зробити висновок про їхню повну відповідність будь – яким первинним бухгалтерським документам, зокрема видатковим накладним, які відповідно до законодавства є основними доказами факту здійснення господарських операцій. Колегія суддів може розцінювати наведені телефонні розмови як попередню домовленість, замовлення товару, проте жодним чином не як доказ проведення самої операції.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що зазначені електронні докази є неналежними доказами на підтвердження поставок товару, у зв`язку з чим не приймаються судом до уваги та не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Підсумовуючи викладене та оцінивши доводи позивача в їх сукупності, суд апеляційної інстанції виходить із того, що наведені у апеляційній скарзі аргументи щодо наявності підстав для задоволення позову у повному обсязі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача щодо наявності правових та фактичних підстав для задоволення позову у повному обсязі як такі, що є необґрунтованими, недоведеними та спростовуються сукупністю досліджених у справі доказів.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені з відповідача, як такої, що не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для його зміни чи скасування.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню лише в частині стягнення пені, а в решті - залишається без змін.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За ч.ч. 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд встановив, що загальний їх розмір заявлений у сумі 73 500,00 грн, з яких 44 000,00 грн були попередньо орієнтовно заявлені у позовній заяві, а додатково підтверджено витрати у розмірі 29 500,00 грн у ході розгляду справи.
На підтвердження зазначених витрат позивачем надано належні письмові докази, зокрема: договір про надання професійної правничої допомоги, дві додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі наданих послуг, рахунки-фактури, платіжні інструкції та банківські виписки, а також ордер адвоката і свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Судом встановлено, що умови договору та додаткових угод визначають порядок формування вартості послуг, їх обсяг та строки оплати, які узгоджені сторонами, а акти приймання-передачі наданих послуг підписані обома сторонами та скріплені печаткою позивача, що свідчить про прийняття останнім наданих послуг без зауважень щодо їх обсягу, якості та вартості.
Надані адвокатом послуги були безпосередньо спрямовані на захист прав та законних інтересів позивача у даній господарській справі, а їх вартість документально підтверджена та узгоджена сторонами правовідносин.
Суд першої інстанції наголосив на тому, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
У постанові Верховного Суду від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд звернув увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17.
Проаналізувавши акти виконаних робіт, підписані між адвокатом та позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що вартість послуг зі складення проекту заяви про забезпечення позову, збору та підготовки пакету документів для подання такої заяви (акт №1/1 від 14.07.2023 р.), а також послуг, що стосуються збору, аналізу та подання до суду додаткових доказів у справі, у тому числі підготовки письмових показів свідка ОСОБА_4 , адвокатського запиту, доказів податкового обліку спірних операцій та складення відповідних заяв і клопотань про їх приєднання до матеріалів справи (акт №2/1 від 30.10.2023 р.), не можуть бути включені до складу витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, оскільки відповідні заяви та докази не були прийняті судом до розгляду та не враховані під час вирішення спору по суті.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки відшкодуванню підлягають лише витрати, які є фактично понесеними, документально підтвердженими та необхідними для розгляду справи, тоді як заявлені витрати в цій частині не відповідають критерію необхідності їх здійснення саме для розгляду даної справи судом.
Беручи до уваги необхідність оцінки розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу з урахуванням усіх обставин справи, зокрема її категорії складності, предмета спору, характеру заявлених вимог та співвідношення розміру позовних вимог із заявленими витратами, а також з урахуванням наданих доказів та обсягу і змісту процесуальних документів, підготовлених і поданих представником позивача під час розгляду справи №906/952/23, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню та стягнув з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 44 000,00 грн
Водночас, з огляду на те, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, витрати на професійну правничу допомогу підлягають перерозподілу пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, до 27 329,39 грн як таку, що відповідає принципам пропорційності та справедливого розподілу судових витрат.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма «Мар`ян» наведено достатні та переконливі доводи, які підтверджуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.
Водночас у апеляційній скарзі Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича не наведено достатніх, належних та допустимих доводів, які б у розумінні статей 73-79, 86 Господарського процесуального кодексу України спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026 у справі №906/952/23 підлягає скасуванню лише в частині стягнення пені, оскільки в цій частині висновки суду не узгоджуються з установленими обставинами справи та вимогами закону.
За таких обставин, враховуючи положення статей 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026 у справі №906/952/23 підлягає скасуванню в частині стягнення пені у розмірі 883 108,83 грн, з ухваленням у цій частині нового рішення.
Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026р. у справі №906/952/23 -залишити без задоволення. 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма "Мар`ян" задовольнити частково. 

Рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2026 у справі №906/952/23 скасувати в частині стягнення пені у розмірі 883 108,83 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення пені відмовити.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма "Мар`ян" (10008, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Шевченка, буд. 35А, кв. 27, код ЄДРПОУ 32988737) на користь Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_8 ) 1 117 391,85 грн. - основного боргу; 251 002,47 грн. - інфляційних, 79352,72 грн. - 3% річних, 24 400,21 грн. судового збору, 27 329,39 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовити."

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма "Мар`ян" (10008, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Шевченка, буд. 35А, кв. 27, код ЄДРПОУ 32988737) 19 869,95 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Житомирської області видати накази.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/652/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повна постанова складена "28" травня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л. 

Суддя   Маціщук А.В. 

Суддя   Василишин А.Р.