ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.06.2026	Справа № 911/3749/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДАГРОСЕРВІС"
до Товариства з обмеженою відповідністю "БЛОК СТОУН"
про стягнення 217 433,20 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДАГРОСЕРВІС" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідністю "БЛОК СТОУН" (далі - відповідач) про стягнення 217 433,20 грн, з яких 176 000,00 грн - основна заборгованість, 32 249,90 грн - інфляційні втрати, 9 183,30 грн - 3% річних, 3 306,92 грн - судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 06.04.2023 № 0604/23 в частині оплати наданих послуг.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 відкрито провадження у справі № 911/3749/26 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено сторонам строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.
Суд встановив факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного провадження, ухвала була отримана позивачем та відповідачем 09.02.2026 після 17 години в електронних кабінетах. Відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасники справи вважаються повідомленими про відкриття провадження у справі 10.02.2026.
12.02.2026 від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.
15.02.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
16.02.2026 від представника відповідача надійшла заява про переведення матеріалів справи в електронний вигляд та ознайомлення з матеріалами справи.
24.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній не визнає заявлені позивачем вимоги в частині нарахування 3% річних та втрат від інфляції, оскільки, за доводами відповідача, укладений між сторонами договір не містить чіткого строку оплати послуги, у той час як у вимозі про сплату позивач просив сплатити заборгованість до 30.10.2025.
25.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.
02.03.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
01.06.2026 від позивача надійшла заява про отримання інформації про хід розгляду справи.
Інших заяв, клопотання або доказів від учасників справи до суду не надходило.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та можливих затримок у доставці поштової кореспонденції, відключень електричної енергії, оголошенням повітряних тривог та інших негативних наслідків) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.
Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.
Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:
06.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДАГРОСЕРВІС» (Експедитор) (далі – Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛОК-СТОУН» (Клієнт) (далі – Відповідач) укладено договір № 0604/23 про надання транспортно-експедиторських послуг, за умовами якого Експедитор ТОВ «ЗАХІДАГРОСЕРВІС» зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта ТОВ «БЛОК-СТОУН» виконати або організувати виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу залізничним транспортом (п. 1.1 договору).
Пунктом 1.3. Договору визначено, що транспортне експедирування за цим Договором полягає у організації Експедитором перевезень вантажів Клієнта у внутрішньому сполученні по території України.
Згідно з п. 2.4 Договору Клієнт зобов`язаний проводити оплату за організацію перевезень та послуги, пов`язані з перевезенням, оплату інших витрат Експедитора та винагороди (плати) Експедитору в порядку, передбаченому даним Договором.
Як визначено п. 3.2 Договору, факт надання послуг підтверджується Актом наданих послуг, який складається Експедитором та підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками Сторін, та звітом Експедитора (організація доставки).
Відповідно до п. 4.1. Договору загальна ціна Договору складається із суми наданих послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів, вартість яких визначається Сторонами, при цьому в п. 4.2 вказано, що оплата послуг відповідно до Договору здійснюється Сторонами у національній валюті України на умовах: - 100% попередньої оплати від попередньо визначеної вартості послуг; - можливе відтермінування оплати на термін, визначений в додатках до Договору; - у випадку, якщо після наданих послуг буде виявлена різниця між попередньо визначеною вартістю та фактичною вартість послуг згідно документації, Клієнт зобов`язаний сплатити таку ризницю на підставі рахунку, виставленому Експедитором (послуги допоміжні що до транспортування).
Як вказує позивач, відповідачем ТОВ «БЛОК-СТОУН» було замовлено в позивача ТОВ «ЗАХІДАГРОСЕРВІС» послуги по організації перевезення вантажу власності відповідача, щебінь не проіменований в алфавіті, будівельний матеріал для влаштувань дорожного покриття, в кількості 345,35 тонн, засобами залізничного транспорту 5 напіввагонів, по маршруту зі станції та залізниця відправлення Балин Ю-ЗАП, до станції та залізниці призначення Бориспіль Ю-ЗАП. Загальна вартість виконання замовлення 316 020,60 грн, на умовах розрахунку – по факту виконання замовлення, з них 299 943,00 грн - транспортно-експедиторські послуги, та 16 077,60 грн - послуги допоміжні що до транспортування.
На виконання транспортно-експедиторських послуг позивач виставив відповідачу рахунок № 68 від 08.10.2024 на суму 299 943,00 грн та рахунок № 76 від 14.10.2024 на суму 16077,60 грн за послуги допоміжні щодо транспортування.
Як встановлено судом та що підтверджується залізничною накладною, актом надання послуг № 31 від 31.10.2024, актом звірки взаєморозрахунків, а також зареєстрованою позивачем для відповідача податковою накладною № 7 від 31.10.2024, позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 316 020,60 грн.
22.10.2025 позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою від 22.10.2025, в якій вимагав до 31.10.2025 сплатити заборгованість у розмірі 208 249,90 грн.
Як вказує позивач, станом на момент подання позову у відповідача існує заборгованість у сумі 176 000,00 грн, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом, а також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 32 249,90 грн втрат від інфляції та 3% річних у розмірі 9 183,30 грн.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що ні умови договору, ні виставлені позивачем рахунки, ні підписаний між сторонами акт надання послуг не містять чітких строків оплати послуг, відтак такий строк має рахуватись, за доводами відповідача, відповідно приписів ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, тобто через сім днів з моменту отримання вимоги про оплату.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Як визначено ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Щодо строку оплати суд вказує, що в укладеному між сторонами договорі містяться наступні умови оплати:
- 100 % попередньої оплати від попередньо визначеної вартості послуг; 
- можливе відтермінування оплати на термін, визначений в додатках до договору; 
- у випадку, якщо після наданих послуг буде виявлена різниця між попередньо визначеною вартістю та фактичною вартість послуг згідно документації, клієнт зобов`язаний сплатити таку ризницю на підставі рахунку, виставленому експедитором (послуги допоміжні що до транспортування).
При цьому попередня оплата послуг відповідачем не здійснювалась, додатки про відтермінування оплати не укладались.
Між тим, суд вказує, що у виставлених позивачем відповідачу рахунках не міститься строк оплати. Крім того, підписаний між сторонами 31.10.2024 акт наданих послуг також не містить строку оплати.
Не міститься приписів щодо негайної оплати (негайного виконання) також і в Цивільному кодексі України, якими врегульовані відносини надання послуг, у т.ч. послуг за договором транспортного експедирування.
Відтак до відносин сторін мають застосовуватись приписи ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно з якими боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відтак, враховуючи звернення з вимогою про оплату 22.10.2025, такий обов`язок мав бути виконаний відповідачем – до 29.10.2025 включно, відповідно з 30.10.2025 відповідач є таким, що прострочив виконання обов`язку з оплати.
При цьому суд вказує, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.
Під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати послуг на суму 176 000,00 грн, у зв`язку з чим суд вважає вимогу позивача про стягнення основного боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 32 249,90 грн втрат від інфляції, 9 183,30 грн 3% річних.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, суд не погоджується з початковою датою, визначеною позивачем як прострочення виконання зобов`язань з оплати, оскільки, як вказано судом, з 30.10.2025 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати, відтак, враховуючи часткову оплату від 07.10.2025 у розмірі 10 000,00 грн, за розрахунком суду за заявлений позивачем період розмір 3% річних становить 628,60 грн, а втрат від інфляції - 704,00 грн.
У вимогах про стягнення з відповідача 31 545,9 грн втрат від інфляції та 8 554,70 грн 3% річних у задоволенні позову суд відмовляє.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладанню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 127,99 грн.
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю "БЛОК СТОУН" (04119, м. Київ, вул. Джонса Ґарета, будинок 8, офіс 7, код 44376556) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДАГРОСЕРВІС" (32302, Хмельницька обл., місто Кам`янець-Подільський, вул. Лесі Українки, будинок 31, код 40719601) 176 000,00 грн (сто сімдесят шість тисяч грн 00 коп.) основного боргу, 3% річних у розмірі 628,60 грн (шістсот двадцять вісім грн 60 коп.), втрати від інфляції у розмірі 704,00 грн (сімсот чотири грн 00 коп.), судовий збір у розмірі 2 127,99 грн (дві тисячі сто двадцять сім грн 99 коп.).
3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення підписано 03.06.2026.

Суддя О.Г. Удалова