П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/148/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І. 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
28 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Яремчукa К.О.  Сушка О.О. , 

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Позивачка звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у відмові ОСОБА_1 у призначенні і виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2020-2022 роки.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 28.11.2025 року, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що при призначенні пенсії за віком у 2023 році для її розрахунку відповідачем не застосовано показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 28.11.2025 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2020-2022 роки.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що перерахунок пенсії позивачки після 01.03.2018 був здійснений не у зв`язку зі зміною грошового забезпечення, а на виконання судових рішень для відновлення порушеного права на належний розмір пенсії. Тому такий перерахунок не є підставою для відмови у щомісячній доплаті 2000 грн, передбаченій постановою КМУ № 713. 

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Скаржник стверджує, що при переведенні з одного виду пенсії на інший у межах Закону № 1058-IV показник середньої заробітної плати має залишатися незмінним.
Пенсійний орган наголошує, що призначення пенсії за вислугу років у 2013 році вже здійснювалося з використанням механізмів Закону № 1058-IV, а тому зміна виду пенсії у 2023 році є лише переведенням, а не новим призначенням.
Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду та не надав належної оцінки доводам відзиву.
Позивачка правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 07.11.2013 отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII.
23.08.2023 позивачка звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком.
Рішенням відповідача від 30.08.2023 № 968170107522 позивачку було переведено на пенсію за віком з 23.08.2023.
Проте при обчисленні розміру пенсії відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2014– 2016 роки (3764,40 грн) із подальшими індексаціями, а не показник за 2020– 2022 роки.
Листом від 24.12.2025 відповідач відмовив у застосуванні показника середньої зарплати за 2020– 2022 роки, що стало підставою для звернення до суду.

ІV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата для обчислення пенсії визначається із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Доводи апелянта про те, що перехід на пенсію за віком є переведенням у розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, яке не передбачає зміни показника середньої зарплати, є помилковими. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії на інший, якщо обидва ці види призначені саме за цим Законом. 
У цій справі встановлено, що попередній вид пенсії (за вислугу років) був призначений позивачці на підставі Закону № 1788-XII. Посилання відповідача на те, що обчислення пенсії за вислугу років здійснювалося за формулою Закону № 1058-IV, не змінює правової природи призначеної виплати як такої, що встановлена іншим законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 та Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду неодноразово вказували, що у разі переходу з пенсії за вислугу років, призначеної за Законом № 1788-XII, на пенсію за віком за Законом № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії вперше за Законом № 1058-IV.
За таких обставин показник середньої заробітної плати має бути актуальним на момент звернення за новою пенсією (2023 рік), тобто враховувати середні дані за 2020– 2022 роки.
Твердження скаржника про відсутність у законодавстві поняття «другого чи подальшого призначення» та про дискреційність повноважень ПФУ не спростовують висновків суду. 
Обов`язок пенсійного органу правильно застосувати норму матеріального права при розрахунку виплат не є предметом вільного розсуду, а є імперативною вимогою закону. Зобов`язання відповідача здійснити перерахунок із зазначенням конкретного періоду середньої зарплати є належним та ефективним способом захисту порушеного права, що не є втручанням у дискрецію, оскільки суд лише вказує на обов`язковість дотримання встановленого законом алгоритму.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими доказами.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні у матеріалах справи докази та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, передбачені статтею 317 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Яремчук К.О.    Сушко О.О.