ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 травня 2026 року справа №200/9576/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року (повне судове рішення складено 12 січня 2026 року) у справі № 200/9576/25 (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправної бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Управління), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії шляхом збільшення проіндексованого на коефіцієнти 1,197 та 1,0796 показника середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення його пенсії, тобто за 2019-2021 роки, додатково на коефіцієнт 1,115 з 01.03.2025;
- зобов`язати Управління провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення раніше проіндексованого на коефіцієнти 1,197 та 1,0796 показника середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення його пенсії, тобто за 2019 - 2021 роки, додатково на коефіцієнт 1,115 з 01.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у момент виконання рішення суду у справі №200/2365/24 відповідач мав також провести збільшення раніше проіндексованого показника середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення пенсії позивача, тобто за 2019 - 2021 роки, збільшеного на коефіцієнти 1,197 та 1,0796 додатково на коефіцієнт 1,115 з 01.03.2025. Вважає, що невчинення відповідної дії є протиправною бездіяльністю відповідача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення проіндексованого на коефіцієнти 1,197 та 1,0796 показника середньої заробітної плати (доходу), який фактично застосовується для обчислення його пенсії (за 2019-2021 роки), на коефіцієнт 1,115 з 01.03.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення проіндексованого на коефіцієнти 1,197 та 1,0796 показника середньої заробітної плати (доходу), який фактично застосовується для обчислення його пенсії (за 2019-2021 роки), на коефіцієнт 1,115 з 01.03.2025.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянуло звернення позивача від 27.09.2025 №50909/С-2600-25 щодо проведення перерахунку раніше проіндексованого показника середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення пенсії, тобто за 2019-2021 роки в розмірі 10846,47 грн, вже збільшеного на коефіцієнт 1,197 та 1,0796 також на коефіцієнт 1,115. Повідомило, що постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» від 25.02.2024 №209 установлено, що з 1 березня 2025 року проводяться перерахунки пенсій, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 1,115, а саме 3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115 = 8913,83 грн. Посилається на те, що у зв`язку з тим, що пенсію позивача було перераховано згідно рішення суду – де показник середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення пенсії, в розмірі 10846,47 грн, було збільшено на коефіцієнт 1,197 та 1,0796, основний розмір пенсії з 01.03.2024 перераховано з урахуванням показника середньої заробітної плати у розмірі – 14016,55 грн, таким чином проводити розрахунок пенсії позивача з застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 1,115 з 01.03.2025 згідно Постанови №209 не має законних підстав.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2015 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2024 року у справі № 200/2365/24 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не збільшення показника середньої зарплати, який застосовано для обчислення пенсії позивачу на коефіцієнти збільшення 1,197 з 01.03.2023 та 1,0796 з 01.03.2024 та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу шляхом збільшення показника середньої заробітної плати по Україні, який враховується при обчисленні його пенсії (за 2019-2021 роки) на коефіцієнти збільшення 1,197 з 01.03.2023 та 1,0796 з 01.03.2024.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2024 року у справі № 200/2365/24 задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2024 року у справі №200/2365/24 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 19 жовтня 2023 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, з 1 березня 2024 року здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 1 березня 2023 року по 18 жовтня 2023 року залишено без розгляду.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 1 травня 2025 року виправлено описку в постанові Першого апеляційного адміністративного суду 20 лютого 2025 року шляхом зазначення вірного відповідача, а саме «Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві», замість вказаного: «Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області» та «Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області».
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 200/2365/24.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2365/24 від 20.02.2025.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 8 грудня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2365/24 від 20.02.2025. Припинено судовий контроль за виконанням постанови Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2365/24 від 20.02.2025, встановлений ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2025.
Позивач 26.09.2025 звернувся до ГУ ПФУ зі зверненням, в якому просив провести перерахунок раніше проіндексованого показника середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення його пенсії, тобто за (за 2019 - 2021 роки (в розмірі 10846,47 грн, вже збільшеного на коефіцієнти 1,197 та 1,0796 ) також на коефіцієнт 1,115.
ГУ ПФУ листом від 27.10.2025 № 2600-0311-8/187878 повідомив позивача про те, що його пенсію було перераховано згідно рішення суду – де показник середньої зарплати, який фактично застосовується для обчислення пенсії, в розмірі 10846,47 грн, було збільшено на коефіцієнт 1,197 та 1,0796, його основний розмір пенсії з 01.03.2024 перераховано з урахуванням показника середньої заробітної плати у розмірі – 14016,55 грн, таким чином проводити розрахунок його пенсії з застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 1,115 з 01.03.2025 року згідно Постанови №209 не має законних підстав.
З наявних у матеріалах справі рішень (протоколів, розпоряджень) відповідача № 262240016641 щодо призначення та перерахунку пенсії позивачу випливає, що з 19.10.2023 йому призначено пенсію за віком до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 200/2365/24 проведено індексацію пенсії, але з 01.03.2025 не проведено індексацію пенсії на коефіцієнт 1,115.
Спірні правовідносини виникли з приводу належної індексації пенсії.
Частиною п`ятою статті 2 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» установлено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Преамбулою Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) закріплено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі – Постанова № 209) установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розміру внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Таким чином, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду України, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до наведених законодавчих приписів індексація пенсії здійснюється без звернення особи до органів Пенсійного фонду України.
Верховний Суд у постанові від 27 січня 2025 року у справі № 620/7211/24 зазначив, що абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Отже, суд вважає, що відповідачем безпідставно не проведено позивачу індексацію пенсії з 01.03.2025 з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії із застосуванням коефіцієнта 1,115
На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 200/9576/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 07 травня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук