Справа № 638/7707/26
Провадження № 2-а/638/150/26
РІШЕННЯ
Іменем України
07 травня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Шишкіна О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лозової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Зольникова Віта Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
в с т а н о в и в:
13.04.2026 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Зольникова Віта Олександрівна, за допомогою системи «Електронний суд» (сформовано заяву 10.04.2026), звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова, як до адміністративного, з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій просив суд скасувати постанову № 2582 від 31.03.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваною постановою його притягнуто до відповідальності за те, що він після прибуття до нового місця проживання отримав довідку ВПО, проте у семиденний строк не став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови були порушені його процесуальні права на участь у розгляді справи, протокол про адміністративне правопорушення фактично не складався, готовий його текст був виданий позивачу разом із оскаржуваною постановою № 2582; для участі у розгляді матеріалів по справі про адміністративне правопорушення позивач не викликався, з матеріалами справи не знайомився і така можливість йому не надавалась, пояснення з приводу адміністративного правопорушення не надавав. Зазначив, що є учасником бойових дій, брав участь в АТО, своєчасно оновив свої дані, в черговий раз пройшов ВЛК 18.08.2025, про що відображено у мобільному додатку «Резерв+», придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ,закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку,ОЗ, охорони, повісток від ТЦК та СП не отримував, від явки до органів ТЦК та СП не ухилявся. З цих підстав просив оскаржувану постанову скасувати.
Ухвалою суду від 15.04.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами, а неподання відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову та витребувано докази у відповідача.
Разом із відзивом на позовну заяву відповідачем було надано докази відповідно до ухвали суд від 15.04.2026.
У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав, що фактичні обставини справи повністю підтверджують законність оскаржуваної постанови. 31.03.2026 об 11:00 позивач прибув до відповідача. Під час перевірки через систему Оберіг встановлено, що позивач отримав довідку внутрішньо переміщеної особи № 6311-7002296127 від 29.08.2025. Відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані прибувати у 7 денний строк для взяття на військовий облік за новим місцем проживання. Позивач цей обов`язок проігнорував. Від моменту отримання статусу 29.08.2025 до явки 31.03.2026 минуло понад 7 місяців. Аргументи позивача щодо своєчасного оновлення даних через застосунок Резерв+ не спростовують факту вчинення правопорушення, позивача притягнуто до відповідальності не за неповідомлення інформації про статус переселенця, а за невиконання прямого обов`язку фізично стати на військовий облік за новим місцем проживання. Зазначив, що твердження позивача про те, що він не отримував повістку, є необґрунтованим. Обов`язок стати на військовий облік при зміні місця проживання виникає автоматично в силу закону і має бути виконаний громадянином самостійно.
В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання, представник позивача подала до суду заву про розгляд справи за відсутності сторони позивача ,відповідач причини неявки суду не повідомив, за положеннями ч. 3 ст. 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, суд не здійснював.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31.03.2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову № 2582 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що останній несвоєчасно з прибув до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на облік військовозобов`язаної особи, чим порушив вимоги абз.7 ч.3, абз.3 ч.10 ст.1, абз.6 п.2 ч.1 ст.37 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210 КУпАП настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Тобто, диспозиція ст. 210 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення абз.7 ч.3, абз.3 ч.10 ст.1, абз.6 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з абз.7 ч.3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: дотримання правил військового обліку.
Відповідно до абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з абз.6 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Відповідно до копії військово-облікового документу, сформованого 02.04.2026 із застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з постановою ВЛК від 18.08.2025 придатний до військової служби у в/ч забезпечення; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; дані уточнені вчасно, дата уточнення даних 28.01.2026, відстрочки не має.
Із розширених даних сформованих із застосунку «Резерв+» за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вбачається, що ОСОБА_1 взято на облік 26.06.2023.
Частиною 3 статті 37 зазначеного Закону встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.
Системний аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема і постанова про накладення адміністративного стягнення, має бути законною та обґрунтованою. При цьому, обов`язок доведення об`єктивних фактів, на підставі яких таке рішення ухвалено, покладається саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.
З огляду на фактичні обставини, які стали підставою накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідач повинен довести порушення позивачем обв`язку, передбаченого абз.7 ч.3, абз.3 ч.10 ст.1, абз.6 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме, що він несвоєчасно з прибув до відповідного РТЦК та СП для взяття на облік військовозобов`язаної особи.
Відповідно до ст. 73-77 КАС України, для доведення цих обставин відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які підтверджують вибуття позивача з місця свого проживання, взяття його на облік як ВПО та невжиття позивачем заходів щодо постановки на військовий облік за місцем перебування ВПО. У разі доведення відповідачем цих обставин, на позивача покладається обов`язок довести наявність об`єктивних та непереборних обставин, які перешкоджали йому виконати зазначений обов`язок.
Відповідно до п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
Громадяни, які підлягають взяттю на військовий облік та не можуть здійснити електронну ідентифікацію в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зобов`язані особисто прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Підпунктами 7,8 пункту 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
У випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
Відповідно до пунктів 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
На підставі наданих відповідачем витребуваних судом доказів суд встановив, що як вбачається з копії витягу з АІКС «Оберіг» відносно ОСОБА_1 , в розділі «Довідка внутрішньо переміщеної особи» 03.09.2025 автоматично системою внесено дані щодо створення довідки ВПО, дата видачі 29.08.2025 УСЗН Харківської РДА (Дергачівський), а 26.01.2026 автоматично системою видалено посвідчення ВПО на підставі даних з ЄІССС.
Суд зазначає, що в контексті спірних правовідносин визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт не подання позивачем до відповідного ТЦК та СП відомостей про нову адресу місця проживання протягом семи днів з дня реєстрації місця проживання як ВПО.
Суд ураховує, що відповідно до пункту 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2022 №154, до завдань ТЦК та СП належить, зокрема, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Тобто, ТЦК та СП як суб`єкти введення цього Реєстру мають безпосередній та безперешкодний доступ до зазначених даних.
Отже, інформація про факт не подання позивачем до відповідного ТЦК та СП відомостей про нову адресу місця проживання протягом семи днів з дня реєстрації місця проживання як ВПО у визначений строк, стала відомою ТЦК та СП саме з Реєстру наступного дня за днем, коли позивач мав виконати передбачений обов`язок.
Так, відповідно до матеріалів справи, позивач з 29.08.2025 зареєстрований як ВПО, мав повідомити відповідача про зміну свого місця проживання (як ВПО) у семиденний строк з 29.08.2025, тобто по 05.09.2025 включно.
Враховуючи зазначене, днем виявлення відповідачем адміністративного правопорушення, слід вважати 06.09.2025, тобто наступний день після останнього дня.
Отже, з 06.09.2025 позивач вважається таким, що вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП як неповідомлення відповідного ТЦК та СП за новим місцем проживання.
Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що уповноважена особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна саме закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.
Оскаржувану постанову №2582 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП винесено 31.03.2026.
Оскільки відлік тримісячного строку для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане адміністративного правопорушення розпочався з 06.09.2025, а вказана постанова винесена 31.03.2026, відповідно вона є такою, що винесена поза межами строків притягнення до адміністративної відповідальності, встановлених ст. 38 КУпАП.
Враховуючи імперативність пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у взаємозв`язку із ст. 38 КУпАП, відповідач мав або не розпочинати, або закрити розпочате провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки на час розгляду справи про адміністративне правопорушення спливли визначені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП винесена після закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи результат розгляду справи (задоволення позову), відповідно до ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, , 241-246, 286 КАС України, суд
у х в а л и в: 
Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Зольникова Віта Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 2582 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн - скасувати. 
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, - закрити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості одо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя     О.В. Шишкін