П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/5151/26	
Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
повний текст судового рішення
складено 22.04.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Казанчук Г.П.
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінкор Трейд Україна" про стягнення суми податкового боргу,-

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

Головне управління ДПС в Одеській області 24 лютого 2026 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛІНК ЛТД», у якому просить стягнути суму заборгованості:
- пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 139 788 248, 94 грн. на бюджетний рахунок - UA958999980313040105000015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ:37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ Одеська обл./21081000.
- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1020 грн. на бюджетний рахунок – UA358999980313090029000015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ:37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./14060100.
В обґрунтування позову зазначили, що станом на день подання позовної заяви, відповідно до довідки - розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованих карток платника (ІКП) (додаються), наявна непогашена податкова заборгованість/недоїмка у ТОВ «АГРО ЛІНК ЛТД», перед бюджетом складає - 139 789 268,94 грн. з яких: Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 139 788 248, 94 грн та податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1020 грн. Відповідний податковий борг виник у платника податків у зв`язку з винесенням податкових повідомлень-рішень відповідно до встановлених порушень в актах перевірок, які позивач надає до суду в додатках.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ю» №0015973-1306-1532 від 29.07.2025, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом на податкову адресу ТОВ «АГРО ЛІНК ЛТД», з повідомленням про вручення (копія додається). Згідно п. 59.5. ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Податкова вимога форми «Ю» №0015973-1306-1532 від 29.07.2025 відповідачем не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому - узгодженою. Податковий борг Відповідача з моменту винесення податкової вимоги від 29.07.2025 року не переривався і не був повністю погашений. Таким чином у позивача виникло право на стягнення заявленого податкового боргу з відповідача з моменту узгодження податкового зобов`язання.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛІНК ЛТД» про стягнення суми податкового боргу залишено без розгляду.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення контролюючого боргу у цій справі ґрунтуються на підставі податкових повідомлень-рішень, по яких строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору, визначається частиною другою статті 122 КАС України, становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, у цьому випадку суб`єкт владних повноважень може подати позовну заяву про стягнення податкового боргу у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог, але не раніше закінчення шестимісячного строку для звернення до суду особи, якої стосується таке рішення, про яке йдеться в частині другій статті 122 КАС України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2026 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2026 року відкрито апеляційне провадження, витребувано матеріали адміністративної справи та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Як вірно встановив суд першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду судового рішення, ГУ ДПС в Одеській області винесло податкову вимогу від 29.07.2025 року №001573-1306-1532 на суму 805200 (а.с.11).
Головне управління ДПС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення: № 37598/15-32-07-07-23 від 17.07.2025 у сумі 12731705,50 грн (а.с.46-48), яке отримано відповідачем 20.07.2025 (а.с.50).
Головне управління ДПС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення: № 61867/15-32-07-07-23 від 14.11.2025 у сумі 139788248,94 грн (а.с.74-77), яке отримано відповідачем 21.11.2025 (а.с.78); № 66131/15-32-04-04-23 від 09.12.2025 у сумі 3060,00 грн (а.с.79-81), яке отримано відповідачем 10.12.2025 (а.с.82). 
Згідно інформації з ІКС «Податковий блок» за кодом 2108100 пеня за поруш.термінів розрах. станом на 24.12.2025 сума пені збільшена на 139788248,94 грн на підставі ППР №61867/15-32-07-07 від 14.11.2025, у зв`язку з чим заборгованість складає 152519954,40 (139788248,94 + 12731705,50) (а.с.9).
Згідно інформації з ІКС «Податковий блок» за кодом110100 податок на додану вартість станом на 26.12.2025 нараховано 3060 на підставі ППР №66131/15-32-04-04 від 09.12.2025, у зв`язку з переплатою 2040 сума заборгованість складає 1020 (3060 – 2040) (а.с.10).
Відповідно до розрахунку податкового боргу (а.с.5), податкова заборгованість відповідача станом на 19.01.2026 становить 139789268,94 грн, отже, як визначає сам позивач, податкова заборгованість утворилась на підставі наведених податкових повідомлень-рішень № 61867/15-32-07-07-23 від 14.11.2025 та № 66131/15-32-04-04-23 від 09.12.2025.
Колегія суддів погоджується із висновок суду першої інстанції, що сума податкового боргу заявлена у позові, поданого ГУ ДПС в Одеській області 24.02.2026 в розмірі 139788248, 94 грн ґрунтується на підставі повідомлень-рішень складених ГУ ДПС в Одеській області № 61867/15-32-07-07-23 від 14.11.2025 року та №66131/15-32-04-04 від 09.12.2025 року.
Так, податковий борг у цій справі ґрунтуються на підставі зазначених податкових повідомленнях-рішеннях.
Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Тобто фактично зазначена норма встановлює процесуальне обмеження для суб`єкта владних повноважень: він не може подати до суду позов про стягнення боргу, який виник на підставі відповідного рішення суб`єкта владних повноважень раніше, ніж сплине строк на судове оскарження такого рішення, що визначений частиною другою статті 122 КАС.
Так, положеннями частини першої та другої статті 122 КАС встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю усталеної практики судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу, а саме:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, відмова у реєстрації податкових накладних; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України).
Питання щодо застосування судами пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом.
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 520/12807/19, від 12.05.2022 у справі № 420/9673/20, від 30.10.2025 у справі №120/14997/24, від 10.02.2026 у справі № 420/23809/25, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Як вірно встановив суд першої інстанції, станом на день звернення до суду із цим позовом у позивача ще діяло обмеження на подання позовної заяви, встановлене пунктом 8 частини четвертої статті 169 КАС, оскільки спірний податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень, за якими не збіг визначений законом шестимісячний строк на їх оскарження.
Так, податковий борг у цій справі ґрунтуються на підставі податкових повідомлень-рішень № 61867/15-32-07-07-23 від 14.11.2025 та № 66131/15-32-04-04-23 від 09.12.2025, а враховуючи дату вручення таких платнику 21.11.2025 та 10.12.2025, шестимісячний строк звернення до суду щодо оскарження податкових повідомлень-рішень спливає 21.05.2026 та 10.06.2026.
Водночас, контролюючий орган з позовом про стягнення податкового боргу, який виник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень, звернувся до суду у 24.02.2026, тобто до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС, а тому у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині ще не виникло, а тому зазначений позов був обґрунтовано залишений без розгляду. При цьому, апеляційний суд погоджується із виснвком суду першої інстанції про неврегульованість нормами КАС України, коли на стадії судового розгляду адміністративної справи судом з`ясовано, що суб`єкт владних повноважень звернувся до суду пердбачасно, натомість такі вимоги містяться у пункті 8 частини четвертої статті 169 КАС, а відтак, застосовуючи аналогію закону, суд першої інстації дійшов вірного висновку про залишення позову без розгляду на підставі статті 40 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що у Постанові КАС ВС від 10.02.2026 № 420/23809/25 викладений правовий висновок щодо повернення позовної заяву податковому органу з підстав передбачного звернення до суду, а тому ці висновки слід застосувати і до даної справи.
Відсутність у Податковому кодексі України дублювання вимог процесуального законодавства щодо строку виникнення права на звернення до суду, не спростовує наведені вище правові висновки, а тому суд апеляційної інстанції відхиляє відповідні доводи скаржника.
Стосовно доводів апелянта про те, що звернення до суду заявлено на підставі податкової вимоги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до абзацу першого пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).
За правилами пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59 ПК України дають підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що скерування податкової вимоги не свідчить про вжиття контролюючим органом заходів, спрямованих на погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу. Такі дії податкових органів призводять лише до формування та документального визначення податкового боргу. При цьому вони об`єктивно передують процесу погашення податкових зобов`язань або стягненню податкового боргу (постанови Верховного Суду від 21.04.2026 у справі № 160/28799/25, від 12 серпня 2021 року у справі № 804/3642/16, від 14 липня 2021 року у справі № 815/2362/17, 21 вересня 2018 року у справі №808/3046/16).
Слід зазначити, що виникнення податкового боргу не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу.
Відтак, податкова вимога не є тим рішенням суб`єкта владних повноважень, на підставі якого виник спірний податковий борг, вона лише інформує платника про суму узгодженого грошового зобов`язання. Натомість, такими рішеннями є податкові повідомлення-рішення 61867/15-32-07-07-23 від 14.11.2025 та № 66131/15-32-04-04-23 від 09.12.2025, шестимісячний строк на оскарження яких, як констатовано судом першої інстанції іще не сплив.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, яким позовну заяву залишено без розгляду.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Так, апеляційний суд зауважує, що на дату звернення до суду узгодженою до стягнення може бути сума в розмірі 12731705,50 грн за податковим повідомленням-рішенням №37598/15-32-07-07 від 17.07.2025 (дата вручення 20.07.2025, а.с.46-50), проте саме цієї частини податкового боргу, з огляду на розрахунок податкового боргу станом на 19.01.2026 та довідки про суми податкового боргу станом на 19.01.2026, складених ГУ ДПС України в Одеській області, до стягнення позивачем не заявлено.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча-суддя Г.П.Казанчук

Суддя Ю.М.Градоський

Суддя О.В.Єщенко