ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року		Справа №339/335/25 пров. №А/857/17202/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
при секретарі судового засідання – Гладкій С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Болехівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 про скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2026 року (суддя Сметанюк В.Б., м.Болехів), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Болехівської міської ради (далі Виконком, Адмінкомісія відповідно), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Адмінкомісії від 02.09.2025 № 1 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 186 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі Постанова, КУпАП відповідно).
Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2025 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.
Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та оскаржувану Постанову, закрити провадження по справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не дав оцінки обставинам, викладеним в позовній заяві, в тому числі по обставинах відключення водопостачання ОСОБА_2 жителям с. Бубнище, та те, що за змістом долучених до позову колективних заяв до Болехівської міської ради, не лише позивач виступав проти проведення нового водопроводу ОСОБА_2 , по їх дорозі, а також і інші громадяни, що було встановлено в суді в тому числі шляхом допиту свідків. 
Не надано оцінки тому, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки самоуправства як адміністративного правопорушення, а має місце цивільно-правовий спір між жителями с. Бубнище та ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції не закрив провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, визначеного статтею 186 КУпАП.
Не надано оцінки чи ТВО помічника шерифа громади Калуського РВП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , є уповноваженою особою на складання протоколу за статтею 186 КУпАП, та не перевірено у нього повноважень на складання протоколу. 
Суд з власної ініціативи, вийшовши за межі позовних вимог та порушуючи принцип диспозитивності, визначений частиною другою статті 9 КАС, виклав описову частину рішення так, що ніби то ОСОБА_1 , є винуватий у перешкоджанні ОСОБА_2 , у проведенні водогону до господарства його брата ОСОБА_4 .
При цьому, суд не дав оцінки тому чи може бути потерпілим у справі ОСОБА_2 , коли він діє по дорученню від інших осіб, не дав оцінки тому, що ОСОБА_4 встановив собі водопостачання шляхом влаштування свердловини, також не дано оцінки тому, що водопостачання по існуючому водопроводу відновлено, що підтверджено актом від 06.10.2025, долученим до справи, та про що підтвердили свідки, допитані по справі. 
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Третя особу відзиву на апеляційну скаргу не подала.
Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до частин другої-третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, що не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що твердження позивача, що за змістом оскаржуваної Постанови Адмінкомісія встановила його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 186 КУпАП, не відповідає дійсності, оскільки зазначення події правопорушення в описовій частині постанови не є встановленням вини, а є лише відображенням обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, відтак, позивач помилково ототожнює констатацію події правопорушення із встановленням його вини. 
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Постановою, винесеною 02.09.2025, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 186 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.
Підставою для винесення вказаної Постанови є протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 254636 (далі Протокол), складений 15.08.2025 т.в.о. поліцейського офіцера громади Калуського РВП, старшим лейтенантом поліції Труханом С.В., за змістом якого з 02.02.2024 в с. Бубнище по вул. Молодіжна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи самовільно та без законних на те підстав, умисно перешкоджав будівництву водогону, яке здійснювалось ОСОБА_2 на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою № 06.1-10/166К від 02.02.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 186 КУпАП; потерпілим визнано ОСОБА_2 .
Дозвіл від 02.02.2024 № 06.1-10/166К на порушення об`єктів благоустрою (земляні роботи), виданий виконавчим комітетом Болехівської міської ради, дійсний з 08.05.2024 по 08.06.2024.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 186 КУпАП передбачає відповідальність за самоуправство, тобто самовільне, всупереч встановленому законом порядку, здійснення свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям, що тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами статті 218 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 186 КУпАП розглядають адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, визначені статтею 247 КУпАП.
Так, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;
2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;
3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;
4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;
5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;
6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;
7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;
8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні поданому факту;
9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
З огляду на положення частини першої статті 247 КУпАП, встановлення юридичного факту є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП).
За змістом Протоколу, з 02.02.2024 у с. Бубнище по вул. Молодіжна ОСОБА_1 , діючи самовільно та без належних правових підстав, умисно перешкоджав будівництву водогону, яке здійснювалося ОСОБА_2 на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою від 02.02.2024 № 06.1-10/166К.
Водночас встановлено, що Протокол про адміністративне правопорушення складено лише 15.08.2025, тобто поза межами строків, передбачених частиною першою статті 38 КУпАП, що виключає можливість накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до статті 38 КУпАП є самостійною та безумовною підставою для закриття провадження у справі згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП, незалежно від дослідження інших обставин, у тому числі наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення.
Крім того, з аналізу положень статей 38, 247 та 280 КУпАП слідує, що встановлення факту спливу строків накладення адміністративного стягнення не зумовлює необхідності надання оцінки дій особи з точки зору наявності складу адміністративного правопорушення, оскільки провадження у справі підлягає обов`язковому закриттю.
Отже, висновок Адмінкомісії про застосування наслідків спливу строку, передбаченого частиною першою статті 38 КУпАП, відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.
Доводи позивача щодо нібито встановлення Адмінкомісією його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 186 КУпАП, є безпідставними, оскільки викладення в Постанові опису події, наведеного у Протоколі, не є констатацією вини особи, а лише фіксацією обставин, які стали підставою для складання Протоколу.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для скасування Постанови та закриття провадження по справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення) відсутні, оскільки сплив строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, є самостійною та безумовною підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, що виключає необхідність дослідження питання наявності події і складу правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом обставин конфлікту між сторонами, зокрема щодо відключення водопостачання, колективних звернень громадян та позиції інших мешканців с. Бубнище, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки зазначені обставини стосуються суті спору між сторонами та не впливають на застосування наслідків спливу строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Крім цього, наведення судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення опису фактичних обставин справи не є встановленням вини позивача та не свідчить про вихід за межі позовних вимог, оскільки судом лише відображено зміст матеріалів справи, зокрема Протоколу.
В частині доводів скаржника про те, що ОСОБА_2 не є належним потерпілим у справі, а також покликання на наявність альтернативного водопостачання та відновлення існуючої системи водопостачання, суд апеляційної інстанції зауважує, що такі не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки у зв`язку зі спливом строків, передбачених статтею 38 КУпАП, оцінка обставин щодо наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення не є необхідною.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	

Повне судове рішення складено 20.05.2026 у зв`язку з перебуванням судді Гудима Л.Я. у відрядженні в період з 08.05.2026 по 19.05.2026.