Справа № 188/692/25 
Провадження № 2/188/600/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року с-ще Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Курочкіної О.М. 
секретар судового засідання Сахно А.А. 
справа №188/692/25
позивач ОСОБА_1 
представник ОСОБА_2 
відповідач: Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області
про визнання права приватної власності 
ВСТАНОВИВ:
Згідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1993 р. запис у
реєстраційній книзі № 2702, виданого на підставі рішення Лисичанського виконавчого комітету від 17.12.1993 р № 516 реєстр № 454, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 .
У вказаній квартирі Позивач проживала до квітня 2022 року. Втім, внаслідок збройної агресії рф проти України та активних бойових дій на території міста Лисичанськ, Луганської області, змушена була покинути своє помешкання та переїхати до м. Рівне, Рівненської області.
Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за позивачем в бюро технічної інвентаризації м. Лисичанськ 01.03.1994р. за № 454. На момент
оформлення квартири було достатньо зареєструвати право власності в БТІ, будь-яких Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно на той час не було. Позивач є внутрішньо переміщеною особою і вимушена була покинути своє житло через військові дії, які РФ здійснює на території України, та окупацію частини Луганської області, остання залишив все майно, яке було нажито протягом життя. З собою змогла вивезти документи, що підтверджують право власності.
На даний час її квартира не внесена до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, оскільки право приватної власності на зазначену квартиру у Позивача виникло до створення Державного реєстру прав на нерухоме майно.
03.09.2024 р. позивач, з метою реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно звернулася до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації її права власності на квартиру було відмовлено з тих підстав, що Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району
Луганської області не надано інформацію про підтвердження реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_1 , оскільки на цей час відсутній доступ до державних реєстрів та інших
відповідних джерел інформації через тимчасову окупацію м. Лисичанськ, Луганської області.
Згідно Технічного паспорту за інвентарним № 19095, реєстраційний № 454 складеного 21.10.1993р. квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу – ОСОБА_1 вказана квартира загальною площею 28.1 кв.м.
Відповідно до Домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , сформованої на підставі свідоцтва на право власності на житло від 20.12.1993 р., видане Лисичанським виконавчим комітетом, за вказаною адерсою зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також на підставі вказаного вище свідоцтва було сформовано акт приймання-передачі на утримання квартири одноосібного власника житлово-експлуатаційної організації від 29.03.1994, де позивач ОСОБА_1 передавала в обслуговування «ЖЕК № 4» УЖКГ.
Як вбачається із приватизаційного платіжного доручення № 36 від 28.01.1994 р. Позивач доручає Лисичанському відділенню № 2887 Сбербанк України переказати належну суму коштів у розмірі 1450 карбованців.
Згідно Довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 09.12.2020 р. № 16958, виданого Управлінням адміністративних послуг Військово-цивільної адміністрації м. Лисичанськ, Луганської області уповноваженому власнику житлового приміщення ОСОБА_1 до складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 – 1 (одна) особа.
Відповідно до Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Салійчук Ілони Михайлівни, Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради за № 74997046 від 11.09.2024 р., у відповідь на звернення позивача ОСОБА_1 , що Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області не надано інформацію про підтвердження реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за гр. ОСОБА_1 , оскільки на цей час відсутній доступ до державних реєстрів та інших відповідних джерел інформації через тимчасову окупацію міста Лисичанськ, Луганської області.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, м. Лисичанськ, що відноситься до Лисичанської міської територіальної громади і включено до окупованої території.
Просить суд визнати за нею право власності на належну їй квартиру.
В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.
Сторона відповідача про розгляд справи належним чином неодноразово повідомлена, від відповідача не надійшло відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи .
Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від17.12.1993 року, запис №2702 квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить . ОСОБА_1 .
Реєстраційним написом на правовстановлюючому документі від 01.03.1994 року, актом передачі – прийомки житла від 28.03.1994 року право власності зареєстровано у встановленому порядку.
Згідно домової книги та технічного паспорту інвентарний №19095, реєстраційний номер 454 , позивачці належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки наданої Лисичанською міською військовою адміністрацією Сіверськодонецького району Луганської області за адресою: АДРЕСА_1 , Луганської області в квартирі прописана гр. ОСОБА_1 .
Відповідно до паспорту та довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою. 
Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №774997046 від 11.09.2024 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з тих підстав, що обов`язки по зберіганню реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна, права на які виникли та зареєстровані до 1 січня 2013 року, були покладені Лисичанською міською радою на комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації». Такі справи до 24.02.2022 оцифровані не були, зберігалися у приміщенні ЛКП «БТІ» у паперовій формі та до моменту окупації 03 липня 2022 року з міста Лисичанська евакуйовані не були, само підприємство не релоковане, діяльності на підконтрольній Україні території не провадить. Таким чином, на сьогоднішній день неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 1 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Лисичанськ Луганської області. У зв`язку з чим провести державну реєстрацію права власності не надається можливим.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18). 
Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.
Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.
Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.
Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.
Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.
Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
За заявою позивачки судові витрати залишити за ОСОБА_1 . 
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на квартиру, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 28.10 кв.м., житловою площею 14.8 кв.м., яка складається з однієї жилої кімнати, кухні, ванної кімнати, туалету, коридору, вбудованої шафи та балкону.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
 Суддя 	  О. М. Курочкіна