П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 679/338/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томілін О.М. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 

28 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Моніча Б.С.  Білої Л.М. , 
секретаря судового засідання: Олексієнко О.В., 
за участю:
представника позивача: Нікітюка Павла Михайловича
представника відповідача: Бєлової Вікторії Андріївни 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, ПОГ СВГ ВПД №1Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хамрика Сергія Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, ПОГ СВГ ВПД №1Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хамрика Сергія Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
23.02.2026 та 03.04.2026 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Представник відповідача апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні щодо вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.
Під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні, колегія суддів дійшла до висновку про перехід до стадії ухвалення судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 03 жовтня 2023 року ПОГ СВГ ВП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Хамриком С.В. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №112870.
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 03 жовтня 2023 року о 16 год 08 хв в м.Нетішин по вул.Промислова навпроти АЗС ОААС керував транспортним засобом марки DAF 95 XF, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 та буксирував причіп, будучи позбавленим права керування Нетішинським міським судом Хмельницької області від 27 липня 2023 року, вчинивши таким чином адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 2.1 а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Частиною 9 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
За ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Суб`єктом адміністративних правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.
Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП полягає, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.
Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач керував транспортним засобом, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідач надав суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Під час дослідження судом першої інстанції вказаного відеозапису, встановлено, що останній не містить доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Разом з тим, надані до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд не приймає до уваги, як доказ вчинення позивачем правопорушення, оскільки останні підтверджують лише факт відмови позивача від отримання постанови та надання пояснень. Крім того, вказані пояснення не можуть бути достатніми та належними доказами вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки такі відібрані 10 березня 2023 року, що передує даті складання постанови - 03 жовтня 2023 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, відповідачами не було надано жодного належного, достатнього та допустимого доказу.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена. 

.

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Біла Л.М.