УХВАЛА
08 червня 2026 року
м. Київ
справа № 750/13615/21
провадження № 51-2169ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 11 червня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 03 березня 2026 року стосовно виправданого ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою на судові рішення стосовно ОСОБА_4 .
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з пунктами 3, 4 і 5 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначаються судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак касаційна скарга прокурора не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або про відмову в застосуванні заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду у апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Так, у вступній частині своєї скарги прокурор зазначає, що її подано на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 03 березня 2026 року.
Водночас, за змістом касаційної скарги, прокурор не навів конкретних доводів, з посиланнями на статті закону, які саме порушення допустили суди, постановляючи судові рішення стосовно ОСОБА_4 та як вони вплинули на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень. При цьому основний обсяг касаційної скарги становить цитування мотивувальної частини вироку місцевого суду.
Крім того, прокурору у касаційній скарзі необхідно зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, які повинні відповідати змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції. Цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Натомість, прокурор, формулюючи свої вимоги до суду касаційної інстанції, просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2025 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції й не зазначає жодних вимог щодо рішення суду апеляційної інстанції, якою цей вирок залишено без змін. Таким чином, вимоги прокурора не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК, а тому підлягають уточненню.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 03 березня 2026 року стосовно виправданого ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3