Справа № 420/37742/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Фермерського господарства “АВІВ” до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, Державної податкової служби України, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань відмови реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування/ в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Одеській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №13100287/45031903 від 22.07.2025 року, про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 25.06.2025 року;
- зобов`язати Головне управління державної податкової служби в Одеській області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Фермерським господарством “АВІВ” податкову накладну №1 від 25.06.2025 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що 13 червня 2025 року ФГ «АВІВ» був укладений Договір складського зберігання зерна з ПП «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ». 24.06.2025 року з ПП «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ» укладено договір поставки №ОД-13, згідно якого ФГ «АВІВ» зобов`язалося поставити та передати у власність ПП «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ» зерно врожаю 2025 року, а ПП «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ» зобов`язалося сплатити за поставлений товар ФГ «АВІВ» кошти. Відповідно до Договору №ОД-13 від 24.06.2025 року, предметом Договору є ячмінь, врожаю 2025 року, продукція власного виробництва, загальна кількість поставки 49800 кг. На рахунок ФГ «АВІВ» надійшла часткова оплата за поставлений товар, а саме у сумі 388 938,00 грн. про що була складена податкова накладна №1 на суму 443389,32 грн. в т.ч. ПДВ - 54451,32 грн, яка була направлена на реєстрацію. Реєстрація була зупинена з підстав відповідності п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. На вимогу податкового органу направлено первинні документи, але незважаючи на їх подання, відповідачем прийняте рішення яким відмовлено у реєстрації податкової накладної з підстав надання копій документів, складених із порушенням законодавства. Таке рішення є протиправним, оскільки надані документи в сукупності підтверджують здійснення господарської операції та обґрунтованість видання податкової накладної. Просять задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі позовні вимоги не визнали, подали відзив на позовну заяву та зазначили, що згідно квитанції №1, Позивачу було повідомлено, що реєстрація ПН зупинена, оскільки складена та подана платником податку, який відповідає п.1 Критеріїв ризиковості. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення щодо реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної. Платник податку направив засобами електронного зв`язку повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК. 
Відповідно до аналітичної бази ДПС АІС «Податковий блок», у ФГ «АВІВ» відсутня прийнята таблиця даних платника податку на додану вартість із кодом УКТЗЕД/ДКПП 1003 як таким, що на постійній основі постачається/виготовляється. Отже, відомості щодо здійснення діяльності не є підтвердженими.
В наданих ФГ «АВІВ» документах до повідомлення про подання пояснень відсутні: рахунок на оплату та платіжна інструкція відповідно до умов авансового платежу обсягом 86% від вартості товару; рахунок-фактура (5.2.1); розрахункові документи, акти приймання-передачі, акти наданих послуг відповідно до договору зберігання зерна від 13.06.2025 № 2 С/Г; форма 21-СГ «Звіт про реалізацію сільськогосподарської продукції» (п. 5.1); форма 29-СГ «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур» (п. 5.1); форма 37-СГ «Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур» (п. 5.1); довідка про наявність земельних ділянок (п. 5.1); штатний розпис працівників на підприємстві, договори найму працівників; складські квитанції та/або інвентаризаційні описи складських приміщень; сертифікати якості товарів, лабораторні висновки; договори купівлі сільськогосподарської продукції, розрахункові документи, товаросупровідні документи, акти приймання-передачі товарів, рахунки фактури, видаткові накладні; договори, розрахункові документи, рахунки-фактури, акти приймання-передачі з мінеральних добрив та засобів захисту рослин. 
Позивачем на розгляд Комісії регіонального рівня не надавалося повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП), зокрема про наявні потужності підприємства: офісні приміщення, складські приміщення, автомобільний транспорт та іншу техніку необхідну для функціонування підприємства та виконання своїх функцій та обов`язків, що знаходиться в оренді чи власності підприємства.
Поряд з цим, хоча такі документи й не зазначені у переліку, що наведений у пункті 5 Порядку № 520, однак Позивачем в підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій також не було надано бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо, плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у ПН позивача (наявність ділової мети)).
Надана банківська виписка за 26.06.2025 не містить підпису уповноваженого працівника надавача платіжних послуг та платника банківської установи, а тому, Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що розрахункові документи є сумнівними та ймовірно складені з порушенням чинного законодавства.
Товарно-транспортні накладні, надані Позивачем на розгляд комісії регіонального рівня, не відповідають вимогам наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 14.10.1997 № 363 (в редакції від 12.07.2019), а саме підпункту 11.1 пункту 11 Правил оформлення документів на перевезення Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, зокрема у наданих товарно-транспортних накладних не заповнено обов`язкових граф щодо вантажно-розвантажувальних робіт, маси товару, суми усього відпущеного товару, а також відсутній підпис водія/ експедитора, що прийняв товар для його подальшого перевезення.
Отже, документи, які були подані на розгляд комісії є сумнівними та ймовірно складені із порушенням чинного законодавства.
Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлені такі обставини по справі.
13 червня 2025 року між ПП «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ», та ФГ «АВІВ» був укладений Договір складського зберігання зерна №2 С/Г та згідно товарно-транспортних накладних №1 та №2, було відвантажено на зберігання до ПП «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ» зерно ячменю, 49800 кг, врожаю 2025 року.
24.06.2025 року між ФГ «АВІВ» (Постачальник за договором) та ПП «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ», (Покупець за договором), укладено договір поставки №ОД-13 згідно якого ФГ «АВІВ» зобов`язалося поставити та передати у власність Приватному підприємству «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ» зерно врожаю 2025 року, а Приватне підприємство «АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ» зобов`язалося сплатити кошти. Предметом Договору є ячмінь, врожаю 2025 року продукція власного виробництва.
На рахунок ФГ «АВІВ» надійшла часткова оплата за поставлений товар, а саме у сумі 388 938,00 грн.
25.06.2025 року відповідно до Договору доставки №ОД-13 від 24.06.2025 року, ФГ «АВІВ» була складена податкова накладна №1 на суму 443389,32 грн. в т.ч. ПДВ - 54451,32 грн яка направлена на реєстрацію до ЄДРПН.
За отриманою Квитанцією № 1 від 27.06.2025 з Єдиного вікна приймання звітності ДПС України Позивачу було повідомлено, що реєстрація податкової накладної № 1 зупинена, оскільки: «Обсяг постачання товару/послуги 1003, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку). Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.
14.07.2025 року ФГ «АВІВ» контролюючому органу були подані письмові пояснення з підтверджуючими документами. Разом з наданими поясненнями до податкового органу було направлено перелік первинної документації - договір поставки №ОД-13 від 24.06.2025 року, товаро-транспортні накладні, видаткові накладні, рахунок на оплату, виписку з банку, платіжна інструкція.
Рішенням Комісії ДПС від 22.07.2025 року №13100287/45031903 відмовлено у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування №1 від 25.06.2025 року в ЄРПН з підстави: надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.
Спірні правовідносини врегульовують Податковий кодекс України, постанова Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 “Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних” (далі - Постанова №1246), Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165 (далі - Порядок №1165), Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року №520 (далі - Порядок №520).
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.
За правилами пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються (пункт 11 Порядку №1165) :
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку №520.
Пункт 1 вказаних Критеріїв передбачає, що обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі.
З аналізу положень Порядку №1165 вбачається, що саме у разі, коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація ПН/РК зупиняється, а платник має право подати документи, необхідні для розгляду питання щодо реальності господарської операції, виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Отже, саме для вирішення питання ризиковості здійснення операцій, виключення платника з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, Комісія регіонального рівня має дослідити договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності та інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, ризиковості операцій.
Пунктами 4, 5 Порядку № 520 встановлено, що у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.
Порядком передбачено, що у разі зупинення податкової накладної платник подає на комісію документи, а саме: договори, первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством, інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.
За правилами пункту 9 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:
або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;
або надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування;
або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.
Додаткові письмові пояснення та копії документів, зазначені в абзаці шостому цього пункту, платник податку подає до ДПС засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
За результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №520 визначено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі: 
ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення; 
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Аналіз указаних норм свідчить, що законодавець встановив чітку та послідовну процедуру реалізації обов`язку платника щодо реєстрації податкової накладної, яка поєднує як обов`язок платника податку належним чином документально підтвердити здійснення господарської операції, так і повноваження контролюючого органу здійснювати превентивний контроль за дотриманням вимог податкового законодавства.
У цій справі, відповідач відмовив у реєстрації податкових накладних з підстав надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Додаткова інформація: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні.
Суд не погоджується з рішеннями комісії про відмову у реєстрації РК, оскільки позивачем надані пояснення та копії первинних документів, які є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію ПН, вони повністю підтверджують реальність здійснення господарської операції, наявність матеріальної бази у позивача для її здійснення та не є складеними з порушенням законодавства. Позивачем надані до податкового органу не тільки первинні документи щодо постачання товару, але і документи щодо його оплати, а саме платіжну інструкцію та виписку банку.
Зазначаючи в рішенні про відмову у реєстрації РК про те, що наданні платником податку копії документи, складені/оформлені із порушенням законодавства, відповідач не зазначає які саме документи є такими, та в чому полягають порушення, або чому надані у своїй сукупності не задовольняють вимоги податкового органу, чи з якими порушеннями законодавства вони складені. 
Аналізуючи відзив податкового органу, суд зазначає, що фактично він базується на цитуванні приписів Порядку №520, Порядку №1165 та ПК України та рішеннях Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі № 160/8370/25, від 16.06.2025 у справі № 640/20734/20, Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 140/817/25, а не виходячи з фактичних обставин видання ПН позивачем та господарської операції. 
Суд не вважає за необхідне враховувати практику суду першої інстанції чи коментувати його, а посилання податкового органу на таке рішення є недоречним та юридично помилковим, оскільки вказані рішення не є такими, що відповідають приписам ч. 5 ст.78 КАСУ. Суд при вирішенні спору враховує лише практику Верховного Суду та ЄСПЛ.
Лише у відзиві на позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області зазначило свої зауваження щодо відсутності таблиці даних платника податків, платіжних інструкцій, ТТН, ненадання штатного розпису, сертифікатів якості товарів, лабораторних висновків, звітів, форма № 20-ОПП, та інших документів. 
Суд зазначає, що відповідач вимагає від платника податків надати фактично весь перелік документів зазначений в п. 5. Порядку № 520, та інші документи на власний розсуд, які відсутні у вказаному переліку, без врахування тих приписів, що зазначений пункт передбачає що такий перелік “може включати” зазначені у ньому документи. Тобто, платник документів може і не мати у своєму розпорядженні документів які зазначено в цьому переліку в силу відсутності потреб чи необхідності їх складання, як наприклад сертифікатів якості товарів, лабораторних висновків.
На думку суду, визначальним для переліку документів, що підлягають витребуванню є ті, які дають підстави для висновку про наявність чи відсутність підстав для реєстрації ПН/РК що зазначені у ст. 187 ПКУ. 
При цьому, якщо платник податків надав документи та пояснення, які на думку податкового органу є недостатніми для реєстрації ПН, то в силу приписів п. 9 Порядку № 520 податковий орган надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної.
У цій справі податковий орган не витребовував додаткові пояснення та документи, та прийняв рішення про відмову у реєстрації ПН, зазначивши про ненадання документів які він не витребовував та які не зазначені у переліку Порядку № 520.
Суд звертає увагу, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів. При цьому, у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган повинен вимагати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях, чого зроблено не було.
Загальними вимогами до акта індивідуальної дії як акта правозастосування є його обґрунтованість та вмотивованість, що означає надання податковим органом конкретних підстав для його оформлення (як фактичних, так і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів прийняття. 
Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів, що підтверджують правомірність формування та подання податкової накладної, безпосередньо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. 
Використання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв, без зазначення відповідної підстави та розрахованих показників за критерієм, який відповідає платнику податку, є неконкретизованим і призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Тому невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. (Постанова ВС КАС від 12.02.2025р справа №160/34198/23).
В результаті подання цього позову, суд розглядає ті обставини, які не були предметом розгляду суб`єкта владних повноважень при прийняті оскаржуваного рішення, та на думку суду ці обставини створюються, формуються податковим органом лише після відкриття провадження по справі, а тому і мають ознаки свавільності і необгрунтованості.
Жодних заперечень, щодо істотних умов договорів, проведених розрахунків, руху активів, постачання послуг і реальності операції відповідач не зазначив, що є проявом зі сторони суб`єкта владних повноважень надмірного формалізма при дослідженні наданих документів, який жодним чином не групується на приписах ПКУ.
В той же час, позивач, надавши податковому органу пояснення та первинні документи, в тому числі договір поставки №ОД-13 від 24.06.2025 року, товаро-транспортні накладні, видаткові накладні, рахунок на оплату, виписку з банку, платіжну інструкцію. має правомірні очікування на те, що зазначена ним інформація по спірній ПН підтверджена.
Щодо посилань податкового органу про відсутність таблиці даних платника податку, то суд зазначає, що редакція пункту 1 додатку 3 до Порядку № 1165, починаючи з 11.01.2023 р., зазнала змін які не передбачають серед критеріїв ризиковості відсутність таблиці даних. 
З огляду на наведене, суд зазначає, що подання або неподання платником податків таблиці даних, про яку зазначає відповідач у відзиві не має жодного значення при виявленні критерію ризиковості за пунктом 1 додатку 3 до Порядку № 1165 та не може обґрунтовувати як зупинення реєстрації спірної накладної, так й прийняття спірного рішення про відмову у реєстрації.
Подання платником податків таблиці даних в контексті правил реєстрації податкових накладних завжди було правом платника податку, а не його обов`язком. Податковий кодекс України взагалі не унормовує таку категорію як “таблиця даних платника податку” та відповідно не встановлює за нею такої функції, від якої залежить зупинення/не зупинення реєстрації податкової накладної платника податку. 
Щодо неналежно завірення платіжних інструкцій суд зазначає, що відповідно до п. 54 ст. 1 ЗУ “Про платіжні послуги” № 1591-ІХ від 30.06.2021 року платіжна інструкція — це розпорядження ініціатора (платника або іншої уповноваженої особи) надавачеві платіжних послуг (банку) щодо виконання платіжної операції.
Згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 1591-ІХ форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються в договорі між користувачем та надавачем платіжних послуг, якщо інше не передбачено законодавством. Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.
Аналіз приписів вказаного закону дає підстави для висновку, що саме на банки покладено контроль за відповідністю платіжної інструкції вимогам законодавства.
Таким чином, платіжна інструкція - це, по суті розпорядження платника/розпорядника коштів до банку, який його обслуговує, про здійснення операції про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача на виконання укладеного договору з банком.
Отримувач платежу, яким у цій справі є позивач, не має і не може мати оригіналів платіжних інструкцій з відповідними підписами та печатками, а лише може отримати інформацію про надходження на його рахунки коштів згідно банківських виписок, адже він не дає розпоряджень на зарахування коштів. Вони зараховуються банком самостійно, тому що таке право йому надає клієнт договором, яким у цій справі є ФГ "АВІВ".
Суд зазначає, що інших документів про надходження коштів на рахунки підприємства банки не видають, що відомо податковому органу, як і вищенаведені судом обставини та приписи Закону № 1591-ІХ, а тому зазначена підстава відмови у реєстрації ПН є протиправною, як така що не ґрунтується на приписах законодавства.
Таким чином, така невідповідність первинних документів існує тільки в твердженнях та припущеннях відповідачів, оскільки банки при проведенні розрахунків між сторонами договору таку невідповідність не вбачають та провели відповідні платежі без зауважень. 
Суд зазначає, що у відповідачів при вищезазначених обставинах, відсутні будь-які повноваження, щодо моніторингу платіжних інструкцій/доручень, виписок на їх відповідність Постанові НБУ.
Щодо банківської виписки суд зазначає, що вона не виконує функцій первинного документа для отримувача коштів, (п.1.30 Закону 2346 “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”) тобто не фіксує здійснення певної операції, а тільки узагальнює інформацію щодо їх проведення. Отже, якщо документ не містить достатньо відомостей про операцію або взагалі не містить такої, то це не первинний документ. Клієнт банку отримує банківську виписку, через систему електронних платежів “Кліент-Банк”, яка є регістром бухгалтерського обліку. 
Сам факт невідповідності банківських виписок Постанові НБУ не є підтвердженням нездійснення розрахунків між учасниками договору та не спростовує факт поставки товару/надання послуг, тобто настання однієї з подій передбачених ст. 187 ПК України. При цьому податковий орган не спростовує факт розрахунків та поставку товару відповідно до укладених договорів, а лише досліджує вищевказані документи щодо їх оформлення. 
Щодо штатного розпису, суд зазначає, що він є внутрішнім організаційним документом підприємства і не є первинним документом, що підтверджує здійснення господарської операції.
Щодо ненадання повідомлення про об`єкти оподаткування (форма № 20-ОПП) Верховний Суд неодноразово зазначав, що ненадання повідомлення за формою № 20 ОПП не є беззаперечним доказом нереальності господарських операцій (постанова ВС від 21.01.2021 у справі № 813/2204/17). Податкове законодавство не встановлює прямого зв`язку між поданням 20-ОПП і правом платника податків формувати податковий кредит чи відображати господарські операції. Реальність операцій підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку (договори, акти, накладні, платіжні документи), які були надані. 
Отже, відсутність 20-ОПП не може бути використана як підстава для заперечення факту поставки товару чи надання послуг. В матеріалах справи наявні 20-ОПП разом із відповідними квитанціями про прийняття, які були скеровані на адресу контролюючого органу.
У відзиві на позовну заяву відповідач визнає, що ними витребовуються документи які не передбачені Порядком № 520, не посилаючись при цьому на жодну норму щодо обґрунтованості та правомірності такого витребування. 
Так у відзиві зазначено: «Поряд з цим, хоча такі документи й не зазначені у переліку, що наведений у пункті 5 Порядку № 520, однак Позивачем в підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій також не було надано бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо, плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у ПН позивача (наявність ділової мети))».
Зазначені посилання ще раз підтверджують висновок суду про те, що податковий орган в разі недостатності наданих пояснень та доданих документів зобов`язаний виконати приписи п. 9 Порядку № 520 та додатково витребувати інші документи, конкретно зазначивши які, а не відмовляти у реєстрації ПН з підстав ненадання документів які не витребовувались у платника податків.
Щодо дефектів ТТН суд зазначає, що ТТН не виступає документом, який містить інформацію для визначення об`єкта оподаткування ПДВ. На це вказано у листі ДПС від 29.03.2023 р. №525/ЗПІ/99-00-21-03-02-10 (електронний ресурс, режим доступу: https://document.vobu.ua/doc/18502), в якому податківці не визначилися, чи можна відносити ТТН до первинних документів. 
Суд зазначає, що не заповнення в ТТН розділу вантажних чи розвантажувальних робіт не спростовує факту поставки товару/послуг, тобто настання подій передбачених ст. 187 ПК України.
Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зі змінами внесеними Наказом Міністерства інфраструктури України №413 від 03.06.2019 року ч. 1. П. 11.1 передбачено наступне.
Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Таким чином, зі змісту абзацу другого п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 №363, вбачається, що інформація про вантажно-розвантажувальні операції не є такою, що обов`язково має міститися у товарно-транспортній накладній. 
Податковий орган жодним чином не обґрунтовує причинний зв`язок між ТТН та незаповненим у них розділом, з приписами ст. 187 ПКУ, яка визначає дату виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг. 
Єдина підстава для визначення об`єкта оподаткування ПДВ - господарська операція з постачання товарів (послуг), факт здійснення якої підтверджують первинні документи, які складають за правилами бухобліку. За результатами такої операції платник ПДВ - постачальник товарів (послуг) зобов`язаний скласти ПН і зареєструвати її в ЄРПН.
Товарно-транспортна накладна є документом, що використовується для обліку перевезень вантажів, а не єдиним чи визначальним доказом факту постачання товару.
Відповідно до Постанови ВС КАС від 12.01.2021 у справі № 520/5679/19: “Недоліки у заповненні ТТН не впливають на дійсність господарської операції, якщо є інші належні та допустимі первинні документи”. 
Постанова ВС КАС від 21.01.2021 у справі № 813/2204/17: “Податковий орган не може ставити в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності підпису у ТТН”.
Крім того, суд зазначає, що у податкового органу відсутні будь-які повноваження, щодо втручання у господарську діяльність платника податків шляхом надання оцінки виконання умов цивільно-правової угоди укладеної позивачем та його контрагентом. 
Контроль за виконанням умов договору мають право здійснювати лише сторони такої угоди, а податковий орган, виходячи з приписів пп. 20.1.30 п.20.1 ст. 20 ПКУ має право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
Таким чином, суд відхиляє всі посилання податкового органу, щодо порушення умов договору, в силу відсутності у відповідача компетенції контролю виконання його умов. Податковим органом не надано суду доказів щодо реалізації ними своїх повноважень відповідно до приписів пп. 20.1.30 п.20.1 ст. 20 ПКУ та звернення до суду із позовною заявою про визнання правочину недійсним.
Щодо ненадання звітів форми 4 СГ та 37 СГ та актуальної довідки форми 20 ОПП, суд зазначає, що податковому органу були надані платіжні інструкції розрахунків з контрагентом, а також інші первинні документи на підтвердження реальності господарської операції, а ненадання звітів 20 ОПП, 4 СГ та 37 СГ безпосередньо при розгляді питання реєстрації ПН не є порушенням, оскільки такі звіти є в інформаційних базах податкового органу, а тому їх витребування не є обґрунтованим.
Аналізуючи всі посилання відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, а не у квитанції про зупинення реєстрації ПН та не у Рішенні про відмову у реєстрації ПН, суд зазначає, що незалежно від їх наявності, вони не є такими, що впливають на реєстрацію податкової накладної, оскільки визначальним для реєстрації ПН є вимоги ст. 187 ПК України, які виконані сторонами угоди, оскільки здійснено не тільки оплату, але і постачання товару.
Зазначене не спростовується відповідачем, а лише наводяться поза межами компетенції податкового органу аргументи невиконання умов угоди, а також помилки у оформленні документів, які на думку суду не є такими, що дають підстави для відмови у реєстрації ПН, а є проявом надмірного формалізму зі сторони податкового органу та перевищення своїх повноважень визначених ПКУ.
Співставляючи підстави зупинення реєстрації ПН викладені у квитанції, а саме що "Обсяг постачання товару/послуги 1001, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання" та підстави зазначені у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що податковий орган жодним чином після зупинення реєстрації ПН не надавав оцінку обсягам постачання і не розглядав це як підставу для відмови у реєстрації ПН, що свідчить про наявність розбіжностей в обґрунтуванні правомірності прийнятого рішення та відсутності їх логічності та послідовності.
Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Воно не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу. 
Така правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 23 жовтня 2018 року справа №822/1817/18, від 21 травня 2019 року справа №0940/1240/18, від 10 квітня 2020 року справа №819/330/18.
Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, позивач виконав вимоги ПК України та Порядку №520 щодо підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних, а надані документи та пояснення є достатніми для її реєстрації. Відмова в реєстрації ПН є протиправною, а прийняті рішення підлягають скасуванню.
Суд вважає, що оскільки встановлено, що Комісія протиправно відмовила у реєстрації ПН, а також прийнявши до уваги наявність у позивача права на реєстрацію ПН, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання ДПС України їх зареєструвати.
При цьому, слід зазначити, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав позивача.
Суд зазначає, що відповідачі не довели правомірність прийнятих ними рішень, а тому вони є протиправним та підлягають скасуванню, як такі що не відповідають вимогам зазначеним у ч. 2 ст.2 КАС України.
В той же час, позивач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності позовних вимог.
Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Фермерського господарства "АВІВ" задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС в Одеській області №13100287/45031903 від 22.07.2025 року про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 25.06.2025, та зобов`язати Державну податкову службу України (ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати податкову накладну №1 від 25.06.2025 року Фермерського господарства "АВІВ" (ЄДРПОУ 45031903) днем подання на реєстрацію.
Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (ЄДРПОУ 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства "АВІВ" (ЄДРПОУ 45031903) судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя Попов В.Ф.