ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/1533/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.
при секретарі судового засідання Медвєдєвої К.І.

Представники сторін:
Представники сторін в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справі № 904/1533/25 (суддя Кеся Н.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АСГАРД", м.Харків 
до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м.Дніпро
про стягнення 436 959, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АСГАРД" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, у якому просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" заборгованість у загальній сумі 436 959,50 грн, з яких: 350 874,95 грн основного боргу, 4 263,11 грн пені, 21 081,34 грн 3% річних, 60 740,10 грн інфляційних втрат та 6 554,39 грн судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю невиконаних відповідачем грошових зобов`язань за Договором про закупівлю № 21202 від 28.05.2021, відповідно до якого ТОВ «ВП «АСГАРД» (Постачальник) здійснило поставку товару (апаратура електрична низьковольтна ЧМЕ3 - електрощітки) на загальну суму 350 874,95 грн, проте ПрАТ «ДТРЗ» (Замовник) оплату за поставлений товар у повному обсязі не здійснило.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7, код ЄДРПОУ 00659101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АСГАРД" (61020, м. Харків, вул. Китаєнка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42362101) 350 874,95 грн основного боргу, 60 740,10 грн інфляційних втрат, 1 330,51 грн пені та 6 194,18 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором про закупівлю № 21202 від 28.05.2021 є доведеним наданими позивачем документами та не заперечується відповідачем. Суд встановив, що позивач здійснив поставку товару на загальну суму 350 874,95 грн за п`ятьма видатковими накладними, проте відповідач оплату здійснив лише частково (63 248,80 грн за видатковою накладною № 2 від 05.05.2022), а решту заборгованості не погасив.
Щодо пені суд зазначив, що позивач нарахував пеню у розмірі 4 263,11 грн за період з 01.03.2023 по 24.02.2025 без урахування положень ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно з якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. У зв`язку з цим суд задовольнив вимоги про стягнення пені частково на суму 1 330,51 грн за період з 01.03.2023 по 01.09.2023.
Щодо інфляційних втрат суд дійшов висновку, що стаття 625 ЦК України не надає сторонам права та можливості встановлювати розмір інфляційних втрат, а відповідна норма має імперативний характер. Суд послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 904/3260/19 та від 25.05.2021 у справі № 904/2112/20, зазначивши, що сторони не можуть відступити повністю від положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та уникнути настання відповідальності, домовившись про відсутність у кредитора права вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Перевіривши розрахунок, суд встановив, що нараховані позивачем інфляційні втрати в розмірі 60 740,10 грн відповідають вимогам чинного законодавства.
Щодо 3% річних суд зазначив, що п. 11.2 Договору сторони визначили інший розмір процентів річних - 0%, що узгоджується з принципом свободи договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка надає можливість самостійного визначення розміру процентів річних. Тому в задоволенні вимог про стягнення 3% річних у сумі 21 081,34 грн суд відмовив.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (відповідач), в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 60 740,10 грн інфляційних втрат, 1 330,51 грн пені та 6 194,18 грн судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції апелянт просить залишити без змін.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в частині задоволення пені у розмірі 1 330,51 грн та інфляційних втрат у розмірі 60 740,10 грн, оскільки суд не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.
Щодо неправильно визначеного розміру пені апелянт зазначає, що відповідно до п. 4.2 Договору № 21202 від 28.05.2021 замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням платежу 60 календарних днів з дня поставки товару, але не раніше реєстрації податкової накладної. Отже, обов`язок з оплати настає на 61-й календарний день з дня поставки за умови реєстрації податкової накладної. Зокрема, за видатковою накладною № 2 від 05.05.2022 податкова накладна зареєстрована лише 06.08.2024 (після реєстрації розрахунку коригування), тому дата настання обов`язку з оплати - 06.08.2024, а початок нарахування пені - 07.08.2024, а не 01.03.2023, як визначив позивач. За іншими видатковими накладними (№ 7 від 22.08.2022, № 19 від 01.11.2022, № 45 від 23.12.2022, № 49 від 28.12.2022) дати початку нарахування пені також відрізняються від визначених позивачем, оскільки пеня має нараховуватися з наступного дня після настання обов`язку з оплати.
Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" наголошує, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Суд першої інстанції, перерахувавши пеню за період з 01.03.2023 по 01.09.2023, не врахував, що для кожної поставки дата початку нарахування пені є різною. Апелянт надає контррозрахунок пені відповідно до п. 7.4 Договору (0,01% облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення) з урахуванням правильних дат початку нарахування та шестимісячного обмеження, згідно з яким загальний розмір пені становить 352,55 грн, а не 1 330,51 грн, як визначено рішенням суду першої інстанції.
Щодо неправильно визначеного розміру інфляційних втрат апелянт зазначає, що відповідно до п. 11.2 Договору сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюється до нуля відсотків. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ст. 625 ЦК України не надає сторонам права встановлювати розмір інфляційних втрат, і позивач не мав підстав для стягнення інфляційних втрат, оскільки неможливість цього прямо передбачена п. 11.2 Договору.
Водночас, навіть у разі задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат, апелянт вказує, що позивачем неправильно визначено строк настання зобов`язання з оплати за видатковою накладною № 2 від 05.05.2022, оскільки податкова накладна зареєстрована 06.08.2024, а отже початок нарахування інфляційних втрат - 07.08.2024, а не з березня 2023 року. За контррозрахунком апелянта правильний розмір інфляційних втрат становив би 48 610,84 грн, а не 60 740,10 грн, як задоволено рішенням суду першої інстанції.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ «Виробниче підприємство «АСГАРД» не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/1533/25. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м.Дніпро, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справі № 904/1533/25 (суддя Кеся Н.Б.) до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.
11.06.2025р. матеріали справи № 904/1533/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м.Дніпро, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справі № 904/1533/25 (суддя Кеся Н.Б.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 03.02.2026 об 11:30 годин.
02.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" надійшло клопотання про розгляд справи № 904/1533/25 без участі учасника судового процесу.
02.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АСГАРД" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.
03.02.2026 представники сторін в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Колегія суддів перейшла до стадії ухвалення судового рішення, яке буде проголошено в судовому засіданні 05.02.2026 року о 12:15 год.
В судове засідання 05.02.2026 представники сторін не з`явилися про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Під час проведення судового засідання на території міста Дніпро сигналу повітряної тривоги оголошено не було, у зв`язку з чим колегія суддів констатує відсутність підстав для висновку щодо наявності обставин, що перешкоджають здійсненню правосуддя та розгляду справи у визначений час.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі "Осман проти Сполученого королівства" та від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
"Розумність" строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі "G. B. проти Франції"), тощо. Отже, поняття "розумний строк" є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (п.51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ "Смірнова проти України" (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно з усталеною судовою практикою та позицією ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В свою чергу, варто наголосити на тому, що визначення пріоритету на користь неучасті в судовому засіданні у випадку невизнання судом обов`язкової явки представника, не тягне за собою неможливість здійснення розгляду справи, тобто відсутність уповноваженого представника в судовому засіданні не є безумовною підставою для відкладення судового засідання.
До того ж, обставин, що ускладнювали б вирішення відповідного спору за наявними матеріалами судом не встановлено.
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з огляду на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, зважаючи на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів виснує, що судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.
05.02.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

28.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АСГАРД" (далі-Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі-Замовник) укладено Договір про закупівлю №21202 (далі-Договір).
Відповідно до умов Договору:
1.1. Постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність Замовника Товар найменування й марка якого вказується в специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі. 
1.2. Найменування, (асортимент) Товару: Апаратура електрична низьковольтна ЧМЕЗ (електрощітки). 
1.3. Кількість Товарів: закупівлі товару, що постачається за номенклатурою, згідно Специфікації до даного договору, можуть бути змінені в залежності від реальних заявок Замовника в межах загальної суми укладеного договору.
1.4. Ціна товару, що поставляється за договором, вказана в специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.
3.1. Загальна сума Договору складає: 2 259 840,00 грн, в т.ч. 20% ПДВ - 376 640,00 грн. 
4.2. Замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням платежу 60 календарних днів з дня поставки товару та на підставі отриманого від Постачальника оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання Постачальником належним чином оформлених рахунку - фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, зареєстрованої належним чином, відповідно до норм чинного законодавства України, податкової накладної, документів щодо якості на Товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, податковій накладній повинен бути код товару згідно УКТ ЗЕД.
5.1. Поставка Товарів здійснюється партіями, не пізніше 5 календарних днів х дня отримання Постачальником письмової заявки Замовника (за допомогою факсимільного зв`язку, телеграмою, або шляхом передачі через е-mail пошту, яка зазначена в розділі 15 договору). Кількість та асортимент товару визначається в заявці Замовника (заявка реєструється ініціатором договору в відповідному підрозділі, службі, відділі з обов`язковими реквізитами).
5.5. Умови поставки: DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотекрмс-2010", за рахунок та/або транспортом Постачальника. Місце поставки (передачі) товарів: м.Дніпро, вул.Академіка Белелюбського, 7 (склад Замовника).
10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язання. 
Позивач та Відповідач підписали Специфікацію №1 до договору (арк.с. 26), в якій визначити найменування товару, кількість, загальну суму без ПДВ та виробника. Загальна сума з ПДВ: 2 259 840,00 грн. 
Також Позивач та Відповідач 01.01.2022 року уклали Додаткову угоду №1 до договору №21202 від 28.05.2021 (арк.с. 27), в якій п. 10.1 Договору виклали в наступній редакції: 
"Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 року, але в будь якому випадку до виконання зобов`язань Постачальником по поставці продукції згідно наданих Замовником заявок в період дії договору та виконання Замовником грошових зобов`язань по оплаті за отриману продукцію".
Як зазначає Позивач у позові 15.06.2022 року на електрону адресу Замовника (ovk.dtrz2012@ukr.net) було направлено документи (арк.с. 34), які підтверджували діяльність ТОВ «ВП АСГАРД» під час воєнного стану (супровідний лист за вих. №12/06 від 15.06.2022р., в т.р. інформаційний лист №14 від 14.06.2022р. щодо зміни системи оподаткування ТОВ «ВП «Асгард», що він вже не є платником податку на додану вартість. Далі, оригінали документів були направлені на адресу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський Тепловозоремонтний завод» перевізником ТОВ «Нова пошта» (експрес накладна ТОВ «Нова пошта» №59000831099949 від 17.06.2022р.) (арк.с. 33).
Тож, відповідно до умов Договору на адресу Замовника були здійснені такі поставки товару:
1. На підставі замовлення від 04.05.2022р. на загальну суму 38 3140 грн з ПДВ (арк.с. 35), яке надходило на електрону пошту ТОВ «ВП «АСГАРД» asgard21@i.ua (арк.с. 36), товар було відвантажено за видатковою накладною №2 від 05.05.2022р. на суму 204 192,00 грн з ПДВ (арк.с. 37). Товар отримано за довіреністю №130 від 05.05.2022р. на ім`я Марченко Н.М. (арк.с. 38).
На адресу Відповідача складена податкова накладна №1 від 02.06.2022р. на суму 213598,80 грн з ПДВ, з урахуванням рахунку корегування №1 від 06.08.2024р. (арк.с. 41-42).
Позивачем був виставлений Відповідачу рахунок на оплату за №3 від 05.05.2022р. на суму 204192,00грн з ПДВ (арк.с. 40).
Оплата рахунку здійснено частково, за платіжною інструкцією №453 від 26.10.2022р. на суму 63 248,80 грн (арк.с. 47).
Товар направлений за товарно-транспортними накладними, експрес накладними ТОВ «Нова Пошта» від 09.05.2022р. за наступними номерами: №59000816665309, №59000816659562, №59000816665868, №59000816666639, №59000816664231, №59000816662651 (арк.с. 48).
До вказаного товару додатково було додано паспорти на товар №30, №414, №164, №784, №1025, №221, №453, №484, №226, №146 (арк.с. 50-55).
Розрахунок суми боргу за фактом поставки партії товару: 204 192,00 - 63 248,80 = 140 943,20 грн.
Оплата за замовленням від 04.05.2022р. на суму 140 943,20 грн відсутня.
2. На підставі замовлення №15-01/1137 від 19.08.2022р. на загальну суму 31 583,75 грн без ПДВ (арк.с. 56), яке надходило на електрону пошту ТОВ «ВП «АСГАРД» asgard21@i.ua (арк.с. 57), товар відвантажено на підставі видаткової накладної №7 від 22.08.2022р. на загальну суму 31583,75 грн (арк.с. 58), товар отримано Денесенко О.М.
На адресу Відповідача складено рахунок на оплату №11 від 22.08.2022р. на суму 31583,75 грн (арк.с. 59).
До вказаного товару додатково було додано паспорти на товар №221, №222, №1025, №453, №484, №414, №30 товар направлений за товарно-транспортними накладними, експрес накладними ТОВ «Нова Пошта» від 24.08.2022р. за номером №59000853221557 (арк.с. 60-54).
Розрахунок суми боргу за фактом поставки парти Товару складає: 31583,75грн.
Оплата за замовленням №15-01/1137 від 19.08.2022р. відсутня.
3. На підставі замовлення №15-01/1656 від 31.10.2022р. на загальну суму 102740,00 грн без ПДВ (арк.с. 65), яке надходило на електрону пошту ТОВ «ВП «АСГАРД» aspard21@i.ua (арк.с. 66), товар відвантажено на підставі видаткової накладної №19 від 01.11.2022р. на суму 102740,00 грн та отримано за довіренютю №460 від 01.11.2022р. на ім`я Марченко Н.М. (арк.с. 67-69)
На адресу Відповідача складено рахунок на оплату №24 від 01.11.2022р. на суму 102740,00 грн (арк.с. 70).
До вказаного товару додатково були додані паспорти на товар №453, №970, №482, №960, №138, №224, №171, №30 (арк.с. 71-76). 
Товар направлений за товарно-транспортними накладними, експрес накладними ТОВ «Нова Пошта» від 03.11.2022р. за №59000883707766, №59000883710021, №59000883710566, №59000883710104 (арк.с. 77).
Розрахунок суми боргу за фактом поставки партії Товару складає: 102740,00грн.
Оплата за замовленням №15-01/1656 від 31.10.2022р. відсутня.
4. На підставі замовлення №15-01/1733 від 23.12.2022р. на загальну суму 75608,00 грн без ПДВ (арк.с. 78), товар відвантажено на підставі видаткової накладної №45 від 23.12.2022р. на суму 52442,00 грн без ПДВ (арк.с. 79), товар було отримано Марченко Н.М.
Товар направлений за товарно-транспортними накладними, експрес накладними ТОВ «Нова Пошта» від 23.12.2022р за №59000910325951 (арк.с. 85).
На адресу Відповідача складено рахунок на оплату №49 від 23.12.2022р. на суму 52442,00 грн (арк.с. 80), який сплачено не було.
До вказаних партій Товару додатково було додано паспорти на товар №224, №164, №226, №970, 479 (арк.с. 81-84).
Додатково до вказаного замовлення, Товар відвантажено на підставі видаткової накладної №49 від 28.12.2022р. на суму 23166,00 грн без ПДВ, який був отриманий за довіреністю №660 від 28.12.2022р. на ім`я Марченко Н.М. (арк.с. 86-88).
На адресу Відповідача складено рахунок на оплату №53 від 28.12.2022р. на суму 23166,00 грн (арк.с. 89), який сплачено не було .
До вказаного Товару додатково було додано паспорт на товар №58 Товар направлений за товарно-транспортними накладними, експрес накладними AT «Нова Пошта» від 28.12.2022р. за №59000910325421, час доставки Товару до 29.12.2022р. (арк.с. 90-91).
Розрахунок суми боргу за фактом поставки партії Товару за замовленням №15-01/1733 від 23.12.2022р. складає: 52442,00 + 23166,00 = 75608,00 грн.
Таким чином станом на 24.02.2025р. загальна сума боргу складає 350 874,95 грн (140 943,20 + 31 583,75 + 102 740,00 + 75 608,00).
Остання поставка/доставка товару здійснена 29.12.2022р., товар отримано 29.12.2022р.
За умовами договору сплата за товар повинна була бути здійснена протягом 60 календарних днів, до 01 березня 2023 року, проте, Відповідач свої х зобов`язань не здійснив. 
Час прострочення з 01.03.2023р. по 24.02.2025 року.
У разі порушення строків оплати, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення (п.7.4 Договору).
Згідно з розрахунком Позивача (арк.с. 4) сума пені складає 4263,11 грн, яка нарахована за періоди з 01.03.2023 по 24.02.2025. 
На підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 21081,34 грн 3% річних за період з 01.03.2023 по 24.02.2025 та 60740,10 грн інфляційних втрат за період з березня 2023 по січень 2025. 
З метою досудового врегулювання спору Позивачем були направлені на поштову та електронну адреси Відповідача претензії щодо належного виконання обов`язків за Договором сплати суми боргу вих.№04-02 від 04.09.2023 та №19/11 від 19.11.2024 (арк.с. 92-101), які останнім були отримані, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.с. 102) та були залишена без відповіді та задоволення.
Під час розгляду справи Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного:
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).
Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині стягнення пені у розмірі 1 330,51 грн та інфляційних втрат у розмірі 60 740,10 грн, яке, за твердженням апелянта прийнято при неповному встановленні обставин, що мають значення для справи, зокрема щодо дат настання обов`язку з оплати за кожною видатковою накладною з урахуванням умови п. 4.2 Договору про реєстрацію податкової накладної, а також на неправильне застосування норм матеріального права щодо можливості сторін договору визначити розмір інфляційних втрат на рівні 0% відповідно до п. 11.2 Договору.
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 28.05.2021 між ТОВ «Виробниче підприємство «АСГАРД» (Постачальник) та ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (Замовник) укладено Договір про закупівлю № 21202, предметом якого є поставка апаратури електричної низьковольтної ЧМЕ3 (електрощітки). Загальна сума Договору складає 2 259 840,00 грн з ПДВ. 01.01.2022 сторони уклали Додаткову угоду № 1, якою продовжили строк дії Договору до 31.12.2022. Відповідно до п. 4.2 Договору замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням платежу 60 календарних днів з дня поставки товару та на підставі отриманого від постачальника оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної. Відповідно до п. 7.4 Договору у разі порушення строків оплати замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,01% облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. На виконання умов Договору позивач здійснив поставку товару за видатковими накладними: № 2 від 05.05.2022 на суму 204 192,00 грн (оплачено частково - 63 248,80 грн, залишок боргу - 140 943,20 грн); № 7 від 22.08.2022 на суму 31 583,75 грн; № 19 від 01.11.2022 на суму 102 740,00 грн; № 45 від 23.12.2022 на суму 52 442,00 грн; № 49 від 28.12.2022 на суму 23 166,00 грн. Загальна сума непогашеної заборгованості становить 350 874,95 грн. Факт поставки товару та наявність заборгованості сторонами не оспорюються. Пунктом 11.2 Договору сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюється до нуля відсотків. 
Відповідно до частин 1, пунктів 4-6 частини 3, частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України:
1. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
3. Відзив повинен містити:
4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується;
5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;
6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.
Колегія суддів зауважує, що заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач у своєму відзиві зазначав, в тому числі про наступне: «…ТОВ «ВП «АСГАРД» здійснено розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних починаючи з 01.03.2023 року, проте:
1) податкова накладна, складена за результатами поставки товару за видатковою накладною №2 від 05.05.2022 зареєстрована, з урахування коригування, 06.08.2024. Отже датою виникнення зобов`язання з оплати є 06.08.2024, відповідно датою початку нарахування штрафних санкцій є 07.08.2024;
2) не враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Неправильне визначення періоду нарахування пені впливає на її розмір, оскільки відповідно до п. 7.4 Договору у разі порушення строків оплати, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення.
(Таблиця щодо неправильно визначеного періода нарахування пені додається )
Враховуючи вищевикладене, вважаємо вимогу позивача щодо стягнення пені у розмірі 4 263.11 грн необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню….».
Колегія суддів зауважує, що зміст відповіді на відзив не містить в собі спростувань тверджень відповідача відносно того, що : « … Період розрахунку: з 07.08.2024 по 19.09.2024 (44 дні)
Період розрахунку: з 20.09.2024 по 31.10.2024 (42 дні)
Період розрахунку: з 01.11.2024 по 12.12.2024 (42 дні)
Період розрахунку: з 13.12.2024 по 31.12.2024 (19 днів)
Період розрахунку: з 01.01.2025 по 23.01.2025 (23 дні)
Період розрахунку: з 24.01.2025 по 06.02.2025 (14 днів)
Період розрахунку: з 25.10.2022 по 08.12.2022 (45 днів)
Період розрахунку: з 09.12.2022 по 31.12.2022 (23 дні)
Період розрахунку: з 01.01.2023 по 26.01.2023 (26 днів)
Період розрахунку: з 27.01.2023 по 16.03.2023 (49 днів)
Період розрахунку: з 17.03.2023 по 24.04.2023 (39 днів)
Період розрахунку: з 03.01.2023 по 26.01.2023 (24 дні)
Період розрахунку: з 27.01.2023 по 16.03.2023 (49 днів)
Період розрахунку: з 17.03.2023 по 27.04.2023 (42 дні)
Період розрахунку: з 28.04.2023 по 15.06.2023 (49 днів)
Період розрахунку: з 16.06.2023 по 02.07.2023 (17 днів)
Період розрахунку: з 23.02.2023 по 16.03.2023 (22 дні)
Період розрахунку: з 17.03.2023 по 27.04.2023 (42 дні)
Період розрахунку: з 28.04.2023 по 15.06.2023 (49 днів)
Період розрахунку: з 16.06.2023 по 27.07.2023 (42 дні)
Період розрахунку: з 28.07.2023 по 22.08.2023 (26 днів)
Період розрахунку: з 28.02.2023 по 16.03.2023 (17 днів)
Період розрахунку: з 17.03.2023 по 27.04.2023 (42 дні)
Період розрахунку: з 28.04.2023 по 15.06.2023 (49 днів)
Період розрахунку: з 16.06.2023 по 27.07.2023 (42 дні)
Період розрахунку: з 28.07.2023 по 27.08.2023 (31 день)…» в зв`язку із чим позивач позбавлений права заперечувати проти цієї обставини в порядку частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а твердження апеляційної скарги в частині того, що з Відповідача підлягає до стягнення пеня у розмірі 352,55 грн. після перевірки їх судом апеляційної інстанції визнаються такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібний висновок сформульований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.
Із змісту частини другої статті 625 ЦК України, яка не містить застережень щодо можливості встановлення у договорі інших положень, окрім як визначення іншого розміру процентів річних від простроченої суми, та суті спірних відносин випливає, що відповідна норма має імперативний характер, що спрямована на захист майнового права та інтересу кредитора. Зміст норми можна вважати диспозитивним лише в контексті наділення учасників правовідносин свободою вибору щодо розміру процентів річних. Наведене свідчить про неможливість формулювання у договорі альтернативного правила, що анулює (скасовує, відміняє) відповідне право кредитора та виключає можливість прямого застосування норми частини другої статті 625 ЦК України у разі наявності факту прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тобто на свій розсуд сторони можуть лише зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Але, відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України, сторони не можуть, реалізуючи наявну свободу у визначенні умов договору, відступити повністю від положень частини другої статті 625 цього Кодексу, змінити зміст відповідного правила та уникнути настання відповідальності за цієї статтею, домовившись про відсутність у кредитора взагалі права вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 09.09.2020 у справі № 904/3260/19 та від 25.05.2021 у справі № 904/2112/20).
Доводи апеляційної скарги в частині того, що: « … суд першої інстанції, задовольняючі зазначені вимоги дійшов помилкового висновку про те, що ст. 625 ЦК України не надає сторонам права та можливості встановлювати розмір інфляційних втрат.
Вважаємо, що Позивач не мав підстав для стягнення інфляційних втрат з Відповідача на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки неможливість цього прямо передбачена п. 11.2 Договору.
ПРОТЕ задовольняючи у повному обсязі вимогу Позивача про стягнення інфляційних втрат, судом першої інстанції не враховано, що Позивачем неправильно визначено строк настання зобов`язання з оплати за видатковою накладною №2 від 05.05.2022, оскільки податкова накладна зареєстрована 06.08.2024, отже строк настання зобов`язання з оплати - 06.08.2024, відповідно початок нарахування інфляційних втрат - 07.08.2024.
Перераховуючи заявлений Позивач розмір інфляційних втрат, правильний розмір становив би 48 610,84 грн…» відхиляються як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального права в питанні визначення порядку обрахунку інфляційних втрат.
Відповідний висновок суду першої інстанції в частині того, що нараховані Позивачем інфляційні втрати в розмірі 60740,10 грн відповідають вимогам чинного законодавства визнається колегією суддів таким, що відповідає фактичним обставинам справи. 
Відповідно до пунтку 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, оспорюване ішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справі № 904/1533/25 в частині стягнення пені підлягає зміні з викладенням абзацу 2 резолютивної частини в редакції даної постанови з урахуванням вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції щодо часткового задоволення пені у розмірі 352,55 грн
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;
Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку частково задовольнити апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справі № 904/1533/25, відповідно змінити виклавши абзац 2 в редакції даної постанови.

Розподіл судових витрат:
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 7 762,27 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справі № 904/1533/25 - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справі № 904/1533/25 в частині стягнення пені - змінити.
Виклавши абзац 2 в наступній редакції
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м.Дніпро, вул.Академіка Белелюбського, буд. 7, код ЄДРПОУ 00659101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АСГАРД" (61020, м.Харків, вул.Китаєнка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42362101) 350 874,95 грн основного боргу, 60 740,10 грн інфляційних втрат, 352,55 грн пені та 6 180,16 грн судового збору.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АСГАРД" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 103 грн.
Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 11.06.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус