Єдиний унікальний номер 317/5737/25
Номер провадження 2/317/276/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області 01 грудня 2025 року по вказаній цивільній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №73944869 за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн., строк позики – 30 днів (з 01.01.2025 по 30.01.2025) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0, 125%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту.
Позикодавець на виконання умов кредитного договору №73944869 від 01.01.2025, передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 19 000, 00 грн.
26.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №14554013 до договору позики №73944869, за умовами якої сторони домовились про реструктурізацію заборгованості позичальника в розмірі 31 682, 50 грн. на 180 днів та визначили графік погашення заборгованості. 
01.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №14830987 до договору позики №73944869, за умовами якої сторони домовились про реструктурізацію заборгованості позичальника в розмірі 27 156, 42 грн. на 120 днів та визначили графік погашення заборгованості.
16.10.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за кредитним договором №73944869 від 01.01.2025.
Враховуючи умови Договору позики №73944869 від 01.01.2025 та додаткових угод, здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають – 15 388, 66 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 16 582, 75 грн., зокрема:
- 3 611, 34грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 712, 50 грн. – сума заборгованості за відсотками;
- 2 850 грн. – сума заборгованості за комісією;
- 0 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою;
- 9 408, 91 грн. – сума заборгованості за відсотками, нарахованими за понадстрокове користування кредитом.
Отже, Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами – не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором – ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №73944869 на підставі договору факторингу.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» у судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився. Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Тимошенко А.В. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника, наполягав на позиції, яка викладена у відзиві на позовну заяву.
На адресу суду надходив відзив представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Тимошенка А.В., в якому він заперечує щодо здійснених розрахунків заборгованості, а саме застосування підвищених відсотків у розмірі 4 % за кожен день прострочення, які фактично використовувались Позивачем при формуванні заявленої до стягнення заборгованості.
Вказане нарахування, на думку представника відповідача, призводить до формування непропорційно великої суми нарахувань у порівнянні із сумою отриманого кредиту та наслідками порушення зобов`язання, що суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Щодо стягнення комісії у розмірі 15%, представник відповідача, зазначає, що у пункт 2.2 Договору в цілому, а також укладені Додаткові угоди, не містять жодного переліку конкретних платних послуг або окремих дій Кредитодавця, за які стягується зазначена комісія, не визначають її економічного чи правового змісту та не відмежовують її від процентів за користування кредитом, встановлених пунктом 2.2.3 Договору.
За таких обставин вищевказана комісія за надання кредиту не має правового та економічного підґрунтя, не пов`язана з жодними конкретними платними діями Кредитодавця, не підтверджена доказами фактичного надання будь-яких послуг та є нікчемною в силу закону.
Відтак зазначені суми не підлягають включенню до складу заборгованості та стягненню з відповідача.
Представником відповідача у відзиві наведений власний розрахунок заборгованості, який на його думку підлягає стягненню, відповідно до Відповідно до пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» та частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідач не заперечує факту отримання від Первісного кредитора кредитних коштів у загальному розмірі 19 000,00 грн., а також визнає обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом у межах, визначених умовами Договору та законодавчими обмеженнями, встановленими пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.
01.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №73944869 за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн., строк позики – 30 днів (з 01.01.2025 по 30.01.2025) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0, 125%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту.
Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Позикодавець на виконання умов кредитного договору №73944869 від 01.01.2025, передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 19 000, 00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 .
Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало всі передбаченні умови кредитного договору, а саме надало кредитні кошти в зазначеному розмірі, проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість.
26.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №14554013 до договору позики №73944869, за умовами якої сторони домовились про реструктурізацію заборгованості позичальника в розмірі 31 682, 50 грн. на 180 днів та визначили графік погашення заборгованості. 
01.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №14830987 до договору позики №73944869, за умовами якої сторони домовились про реструктурізацію заборгованості позичальника в розмірі 27 156, 42 грн. на 120 днів та визначили графік погашення заборгованості.
16.10.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за кредитним договором №73944869 від 01.01.2025.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за Договір позики №73944869 від 01.01.2025 станом на 04.11.2025 у розмірі 16 582, 75 грн., зокрема:
- 3 611, 34грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 712, 50 грн. – сума заборгованості за відсотками;
- 2 850 грн. – сума заборгованості за комісією;
- 0 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою;
- 9 408, 91 грн. – сума заборгованості за відсотками, нарахованими за понадстрокове користування кредитом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Таким чином, ТОВ «Фінпром Маркет» набувши статусу нового кредитора за договором позики №73944869 від 01.01.2025, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної у нього заборгованості за вказаним договором.
Відповідач своїх зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не сплатив повної суми заборгованість за кредитним договором та нараховані відсотки, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі - 3 611, 34 грн., сума заборгованості за відсотками у розмірі – 712, 50 грн.
Щодо частини позовних вимог про стягнення комісії, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час укладання кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Необхідність внесення плати за обслуговування банком кредитної заборгованості передбачено в кредитному договорі. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування банком кредитної заборгованості та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (касаційне провадження № 61-4202сво22) дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків Верховний Суд доходив і раніше, наприклад в постановах № 363/1834/17 від 13.07.2022, № 496/3134/19 від 13.07.2022 тощо.
Судом встановлено, що умовами кредитного договору №73944869 від 01.01.2025 передбачено сплату позичальником комісії, пов`язаної з наданням кредиту 15% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2850 грн.
При цьому ні в кредитному договорі, ні в інших документах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія за видачу та обслуговування кредиту.
Позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за видачу та обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, вимога про стягнення заборгованості за комісією у сумі 2850 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Щодо суми заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користування кредитом, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
За умовами договору строк кредитування встановлений до 30.01.2025 року включно. Зі спливом цього строку, тобто з 31.01.2025 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі.
Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення коштів у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі.
Таким чином, нарахування процентів за період після 30.01.2025 є необґрунтованим, оскільки здійснений поза межами строку кредитування.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу.
Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач ТОВ «Фінпром Маркет» отримував правову допомогу адвоката Ткаченко Ю.О. на загальну суму 4 500 грн.
Вказані обставини підтверджуються наданими суду: договором № 25-08/2/ФП від 25.08.2025 про надання правової допомоги; витягом з акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 від 21.10.2025.
Отже, витрати на правничу допомогу та судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 611, 625, 1048, 1049, 1054, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-284, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ: 43311346, адреса місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальніст01.01.2025 у розмірі 4323, 84 грн. (чотири тисячі триста двадцять три гривні 84 копійки), зокрема: - 3 611, 34 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу - 712, 50 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судовий збір у розмірі 631, 62 грн. (шістсот тридцять одна гривня 62 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати на правничу допомогу у розмірі 1173, 34 грн. (одна тисяча сто сімдесят три гривні 34 копійки).
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова