Справа № 536/33/26
Провадження № 2-о/536/27/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
Головуючого судді – Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Коваль В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ; Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України - про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису, 
ВСТАНОВИВ:
Заява обґрунтована зокрема тим, що на початку 2002 року він перебував у відносинах та згодом проживав разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син- ОСОБА_3 . 
При реєстрації дитини в органах РАЦС мати сина зробила запис про батька у свідоцтві про народження з її слів на підставі ст. 135 СК України. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області 12.07.2004 року. У даному свідоцтві в розділі «Батьки» вказано, що Батько « ОСОБА_4 », мати - « ОСОБА_2 ». Актовий запис під №202 про народження ОСОБА_3 було зроблено 12.07.2004 року в книзі записів актів громадянського стану. При цьому він був упевнений, що батьком записано саме його. Копію свідоцтва йому вдалось отримати лише після смерті сина.
Заявник проживав разом із ОСОБА_2 у будинку її батьків за адресою : АДРЕСА_1 . Після чого вони вирішили розійтися, так як їхні погляди на сімейне життя різнились. Після того, як вони припинили відносини, ОСОБА_2 певний час забороняла йому спілкуватися з сином, однак коли дитині виповнилось 6 (шість) років, вона дозволила їм спілкуватися та ОСОБА_5 часто гостював у його матері (своєї бабусі), а також згодом певний час проживав у його родині разом з ним, коли навчався у школі та у ВПУ №7. Він з сином завжди були на зв`язку, спілкувались і ніколи не втрачали одне і одного з поля зору. Він завжди допомагав синові як матеріально, так і батьківськими порадами тощо. Також він завжди цікавився успіхами у навчанні сина, відвідував батьківські збори.
У 2025 році син пішов захищати Батьківщину за контрактом та проходив службу в ЗСУ. 06.08.2025 року син склав особисте розпорядження на випадок його загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги, посвідченої командиром військової частини, згідно до якого грошова допомога, яка передбачена законодавством, повинна бути розподілена між ОСОБА_2 та ним - ОСОБА_1 , у долях 50 % кожному з них (тобто рівні частини як для матері, так і для батька).
Весь час проходження служби сином він з ним постійно був на зв`язку, переписувались в месенджерах та підтримували одне одного. Також він сплатив борги сина за виконавчими провадженнями в загальній сумі 16774,66 грн. 
Встановлення зазначеного факту необхідне йому для можливості отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та пільг, пов`язаних із цим фактом.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
1. Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в районі населеного пункту Степове Сумського району Сумської області.
2. Внести відповідні зміни до актового запису №202 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши відомості про батька: ОСОБА_1 , уродженець м. Кременчука, Полтавської області, громадянство України.
Заявник у судове засідання не з`явився. Його представник надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися.
Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Судом встановлено, та не заперечується учасниками справи, що на початку 2002 року ОСОБА_1 перебував у відносинах та згодом проживав разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син - ОСОБА_3 . 
При реєстрації дитини в органах РАЦС ОСОБА_2 сина зробила запис про батька у свідоцтві про народження з її слів на підставі ст. 135 СК України. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області 12.07.2004 року. У даному свідоцтві в розділі «Батьки» вказано, що Батько « ОСОБА_4 », мати - « ОСОБА_2 ». Актовий запис під №202 про народження ОСОБА_3 було зроблено 12.07.2004 року в книзі записів актів громадянського стану. При цьому заявник був упевнений, що батьком записано саме його. Копію свідоцтва заявнику вдалось отримати лише після смерті сина.
Заявник проживав разом із ОСОБА_2 у будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого вони вирішили розійтися, так як їхні погляди на сімейне життя різнились. Після того, як вони припинили відносини, ОСОБА_2 певний час забороняла йому спілкуватися з сином, однак коли дитині виповнилось 6 (шість) років, вона дозволила їм спілкуватися та ОСОБА_5 часто гостював у його матері (своєї бабусі), а також згодом певний час проживав у родині заявника разом з ним, коли навчався у школі та у ВПУ №7. ОСОБА_1 з сином завжди були на зв`язку, спілкувались і ніколи не втрачали одне і одного з поля зору. ОСОБА_1 завжди допомагав синові як матеріально, так і батьківськими порадами тощо. Також ОСОБА_1 завжди цікавився успіхами у навчанні сина, відвідував батьківські збори.
У 2025 році син пішов захищати Батьківщину за контрактом та проходив службу в ЗСУ. 06.08.2025 року син склав особисте розпорядження на випадок його загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги, посвідченої командиром військової частини, згідно до якого грошова допомога, яка передбачена законодавством, повинна бути розподілена між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у долях 50 % кожному з них (тобто рівні частини як для матері, так і для батька).
Весь час проходження служби сином ОСОБА_1 з ним постійно був на зв`язку, переписувались в месенджерах та підтримували одне одного. Також ОСОБА_1 він сплатив борги сина за виконавчими провадженнями в загальній сумі 16774,66 грн., що підтверджується відповідними доказами. 
Встановлення зазначеного факту необхідне заявнику для можливості отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та пільг, пов`язаних із цим фактом.
З метою підтвердження кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судом призначалася молекулярно-генетична експертиза. Відповідно до висновку експертизи № 52538 від 29.05.2026 року, ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складає 99,999999 %.
Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.
Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 361/2653/15-ц зазначив, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Та обставина, що питання визначення батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Верховний Суд зауважив, що крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, а також зауважив, що висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.
Верховний Суд у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 205/5698/21 зазначив, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Так, за обставин вказаних вище, у суду відсутні підстави для сумнівів у тому, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 .
Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з положеннями статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.125, 128,130,135 СК України, ст. ст.12,76-78,81,89,293,315 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ; Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України - про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в районі населеного пункту Степове Сумського району Сумської області.
Внести відповідні зміни до актового запису №202 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши відомості про батька: ОСОБА_1 , уродженець м. Кременчука, Полтавської області, громадянство України.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. О. Колотієвський