ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 м.Дніпро 
Справа № 904/4995/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Кошлі А.О., суддів: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.,
за участі секретаря судового засідання: Кахикало А.С.
представника позивача – Зеленова О.Р.
представника відповідача (апелянт) – Пришедько А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп Д» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 (день складення повного судового рішення 29.12.2025, суддя О.В. Ліпинський) по справі № 904/4995/25,
за позовом Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», м. Верхньодніпровськ, Кам`янський район, Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТГРУП Д», м. Дніпро
про стягнення заборгованості в розмірі 123 154, 85 грн. та зобов`язання повернути орендоване майно,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТГРУП Д», в якому просив суд: зобов`язати відповідача повернути позивачу орендоване за Договором оренди № 553-20/VII-2/17 від 13.12.2019 року в редакції Додаткової угоди № 184-11/VIII-3/4 від 15.08.2022 року нежитлове приміщення площею 121,60 кв. м. за адресою: 51600, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Упорна, буд. 1А, шляхом звільнення та підписання акту повернення з оренди орендованого Майна; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 123 154,85 грн., з яких: сума несплаченої орендної плати за липень, серпень 2025 року в сумі 1 971,80 грн., заборгованість за відшкодування комунальних послуг — 119 715,83 грн., заборгованість за відшкодування сплати податків (екологічний податок та податок на землю) — 1 467,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 553-20/VII-2/17 від 13.12.2019 року в редакції Додаткової угоди від 15.08.2022 року № 184-11/VIII-3/4 в частині своєчасної сплати орендних платежів, а також зобов`язань з відшкодування комунальних послуг згідно договору № 1/24 від 02.01.2024 року.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 позов задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТГРУП Д» (49000, м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, б. 21, кв. 4, код ЄДРПОУ 37004608) повернути Комунальному закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» (51600, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Упорна, буд. 1А, код ЄДРПОУ 03188234) орендоване за Договором оренди № 553-20/VII-2/17 від 13.12.2019 року в редакції Додаткової угоди № 184-11/VIII-3/4 від 15.08.2022 року нежитлове приміщення площею 121,60 кв. м. за адресою: 51600, Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Упорна, буд. 1А, шляхом звільнення та підписання акту повернення з оренди орендованого Майна. Стягнуто з ТОВ «ІНВЕСТГРУП Д» на користь КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» ДОР» 119 715,83 грн. заборгованості за відшкодування комунальних послуг, 4 815,94 грн. витрат зі сплати судового збору. В частині стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 1 971,80 грн. провадження у справі закрито в зв`язку з відсутністю предмету спору. В решті позову відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що 13.12.2019 року між позивачем (Орендодавцем) та відповідачем (Орендарем) укладено Договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 553-20/VII-2/17, який 15.08.2022 року викладено в новій редакції Додатковою угодою № 184-11/VIII-3/4. Строк дії договору встановлено до 13.12.2024 року. Суд встановив, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем повідомлення про непродовження договору до 13.11.2024 року, а тому Договір оренди слід вважати продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634. Водночас суд зазначив, що за загальним правилом статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» припинення договору оренди в односторонньому порядку не передбачено, проте законодавець допускає дострокове припинення договору в односторонньому порядку у випадках, якщо це передбачено умовами укладеного сторонами договору. Суд встановив, що пунктами 12.7, 12.8 Договору сторони передбачили можливість дострокового припинення договору на вимогу орендодавця, визначили конкретні підстави та процедуру його реалізації. Суд здійснив тлумачення пункту 12.8 Договору відповідно до статей 213, 637 ЦК України та дійшов висновку, що датою реєстрації листа про наявність підстав для дострокового припинення договору слід вважати дату календарного штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні Орендодавця, тобто 12.08.2025 року. Відповідно, строк для усунення порушень обраховувався з 13.08.2025 року і спливав 19.08.2025 року включно. Оскільки відповідач сплатив заборгованість з орендної плати лише 20.08.2025 року, тобто з порушенням визначеного строку, суд визнав, що позивач обґрунтовано відмовився від договору. Суд також встановив наявність порушень з боку відповідача в частині незабезпечення доступу до об`єкта оренди. Щодо стягнення заборгованості з відшкодування комунальних послуг суд встановив, що відповідач має заборгованість в сумі 119 715,83 грн. за період з травня по грудень 2024 року згідно з Договором відшкодування комунальних послуг № 1/24 від 02.01.2024 року. В частині стягнення заборгованості з відшкодування податків в сумі 1 467,22 грн. суд відмовив у зв`язку з ненаданням позивачем передбачених договором звітів податкової служби.
Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп Д», в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 у справі № 904/4995/25 в частині зобов`язання ТОВ «Інвестгруп Д» повернути КЗ «Верхньодніпровський ДБІ №2» ДОР» орендоване за Договором оренди № 553-20/VII-2/17 від 13.12.2019 в редакції Додаткової угоди № 184-11/VIII-3/4 від 15.08.2022 нежитлове приміщення площею 121,60 кв.м. за адресою: 51600, Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Упорна, буд. 1А, шляхом звільнення та підписання акту повернення з оренди орендованого Майна; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КЗ «Верхньодніпровський ДБІ №2» ДОР» до ТОВ «Інвестгруп Д» про зобов`язання ТОВ «Інвестгруп Д» повернути КЗ «Верхньодніпровський ДБІ №2» ДОР» орендоване за Договором оренди № 553-20/VII-2/17 від 13.12.2019 в редакції Додаткової угоди № 184- 11/VIII-3/4 від 15.08.2022 нежитлове приміщення шляхом звільнення та підписання акту повернення з оренди орендованого Майна; в іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 у справі № 904/4995/25 залишити без змін; стягнути з Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп Д» судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу).
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції, обґрунтовано визнавши автоматичне продовження Договору оренди № 553-20/VII-2/17 в силу пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 у зв`язку з відсутністю належного повідомлення про непродовження договору за 30 календарних днів до дати закінчення строку його дії, водночас дійшов помилкового висновку про правомірність дострокового припинення цього договору позивачем у порядку пунктів 12.7– 12.8 Договору. Такий помилковий висновок ґрунтується на неправильному тлумаченні умов договору щодо перебігу строку на усунення порушень, що призвело до неправильного встановлення моменту закінчення строку на усунення недоліків та, як наслідок, до безпідставного покладення на відповідача обов`язку повернути орендоване майно.
Апелянт зазначає, що пункт 12.8 Договору передбачає послідовний та чітко структурований порядок дій, який включає: направлення Орендодавцем листа з описом порушень та вимогою про їх усунення; надання Орендарю строку для усунення порушень; направлення листа про дострокове припинення договору у разі неусунення порушень; визначення моменту припинення договору. При цьому пункт 12.8 Договору розмежовує різні юридичні події: початок перебігу строку на усунення порушень прямо пов`язаний із датою реєстрації листа, що містить вимогу про усунення порушень, тоді як дата дострокового припинення договору пов`язується з датою поштового штемпеля на поштовому відправленні листа про дострокове припинення договору. Правило про визначення дати на підставі поштового штемпеля застосовується виключно для встановлення дати дострокового припинення договору, але жодним чином не для визначення початку перебігу строку на усунення порушень.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив «дату реєстрації листа» з «датою його відправлення», визначеною за календарним штемпелем поштового відділення, фактично підмінивши погоджений сторонами договірний механізм іншим, договором не передбаченим. Таке тлумачення суперечить змісту пункту 12.8 Договору, ігнорує внутрішню логіку та структуру процедури, погодженої сторонами, та призводить до змішування різних за правовою природою юридичних фактів. Фактично суд першої інстанції підмінив зміст договірної умови, що є неприпустимим з огляду на приписи статей 213, 637 Цивільного кодексу України.
Апелянт наголошує, що матеріалами справи підтверджено, що лист позивача № 465 від 12.08.2025 (з вимогою про усунення порушень) був зареєстрований у відповідача 13.08.2025 за вхідним № 13/08-2025, що прямо кореспондує з датою письмової відповіді відповідача на цей лист від 13.08.2025 № 13/08-2025. З урахуванням статті 253 ЦК України відлік п`яти робочих днів на усунення порушень починався 14.08.2025 і спливав 20.08.2025 включно. Відповідач усунув порушення щодо заборгованості з орендної плати шляхом сплати 5 989,49 грн. 20.08.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 2628 від 20.08.2025, тобто оплата здійснена у межах строку, визначеного пунктом 12.8 Договору. Натомість суд першої інстанції помилково визначив, що строк спливав 19.08.2025 включно, прив`язавши початок перебігу строку до календарного штемпеля поштового відділення від 12.08.2025, а не до реєстрації листа у відповідача. За правильного застосування пункту 12.8 Договору та статті 253 ЦК України лист позивача про припинення договору був направлений у момент, коли строк на усунення порушень ще не сплив, а порушення у частині сплати орендної плати було усунуте відповідачем у межах встановленого договором строку.
Щодо другої підстави для дострокового припинення договору — перешкоджання у здійсненні контролю за використанням Майна — апелянт зазначає, що в рішенні суду ця підстава фактично підтверджена виключно актами недопуску за 22– 25.07.2025, тоді як у листі позивача № 481 від 20.08.2025 зроблено узагальнений висновок про начебто триваюче порушення станом на 20.08.2025, без встановлення судом наявності нових вимог про доступ у період після направлення листа № 465 від 12.08.2025 та без належної оцінки доказів відповідача про організацію доступу та відсутність перешкоджання після цієї дати. Відповідач у листі від 13.08.2025 № 13/8-2025 прямо заперечив факт перешкоджання контролю та навів конкретні обставини: 22.07.2025 працівник закладу, завідувач господарством Донських С.І., перебував у приміщенні котельні під час виконання робіт із розпломбування лічильника природного газу, а 25.07.2025 Донських С.І. сам відмовився від доступу до приміщення котельні у телефонній розмові. Суд першої інстанції не надав належної оцінки цим запереченням, не встановив, чи здійснював позивач нові належні звернення про забезпечення доступу після 12.08.2025 у порядку пункту 6.4 Договору, та чи мав місце будь-який відмовний факт з боку відповідача у період, безпосередньо релевантний для застосування пункту 12.8 Договору. Сам факт складання актів у липні 2025 року не є тотожним доведенню тривання порушення після отримання листа-вимоги та після спливу строку на усунення, що є обов`язковою умовою застосування пункту 12.8 Договору, чим порушено вимоги статті 86 ГПК України щодо оцінки доказів та мотивованості висновків.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу
Комунальним закладом «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «Інвестгруп Д» та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, посилаючись на наступне:
Позивач зазначає, що абзац 1 пункту 12.8 Договору буквально не містить посилання на те, що строк усунення порушень рахується з дати реєстрації листа у Орендаря (відповідача), як це бажає тлумачити відповідач. Тлумачення, яке пропонує відповідач, ставить початок перебігу строку для усунення порушень залежним від дій чи бездіяльності Орендаря з реєстрації ним листа про усунення порушень, що знаходиться поза договірними відносинами, договором не передбачено, а також порушує принципи відкритості, прозорості, рівності та змагальності, визначені статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Позивач наголошує, що одночасно з направленням листа від 12.08.2025 Укрпоштою в той же день цей лист був надісланий і на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі, що повністю узгоджується з вимогами пункту 12.8 Договору і забезпечило обізнаність відповідача зі змістом листа вже 12.08.2025 року. При цьому, в Договорі сторонами було погоджено надсилання листів, повідомлень у тому числі і на електронні адреси сторін нарівні з надсиланням звичайною поштою (пункти 3.1.1., 3.2.1., 6.4., 12.6.2., 12.8., 13.1.), що надає стороні право посилатись на такі листи як на належні та допустимі докази. Позивач також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21, згідно якої електронне листування може бути прийняте як доказ, якщо воно дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати відповідні доводи сторін.
Щодо порушення Орендарем пункту 3.3 Договору позивач зазначає, що станом на 19.08.2025 року, тобто на 5-й робочий день строку для усунення порушень, заборгованість з орендної плати не була сплачена. Тільки після отримання електронного листа позивача від 20.08.2025 року № 481 про дострокове припинення Договору відповідач в той же день 20.08.2025 року сплатив 5 989,49 грн. заборгованості, що свідчить про недобросовісну поведінку Орендаря. Враховуючи, що така сплата мала місце після закінчення встановленого Договором строку на усунення порушень (5 робочих днів закінчилось 19.08.2025 р.), вказані обставини в силу умов Договору не вплинули на дострокове припинення Договору оренди.
Щодо порушення Орендарем пункту 6.4 Договору позивач не визнає доводів апелянта стосовно недоведеності порушень в частині ненадання доступу до приміщення. Позивач зазначає, що 21.07.2025, 22.07.2025 та 24.07.2025, в порядку пункту 6.4 Договору, направляв на електронну адресу відповідача повідомлення про необхідність забезпечення доступу до орендованого приміщення відповідно на 22.07.2025, 23.07.2025, 25.07.2025. За результатами недопуску складено відповідні акти та здійснено відеофіксацію, які були досліджені та оглянуті судом. Відповідачем вказані обставини належними та допустимими доказами не спростовані. Твердження апелянта про присутність 22.07.2025 року завідуючого господарством Донських С.І. у приміщенні котельні та про відмову 25.07.2025 року Донських С.І. від доступу не відповідають дійсності, що підтверджується поясненнями працівника Донських С.І. від 19.08.2025 року, в яких він заперечує вказані обставини. Листи відповідача № 20/08-2025 та 22/08-2025 не спростовують обставини недопуску, а лише містять твердження сторони відповідача про свою незгоду.
Позивач також зазначає, що нові повідомлення про необхідність допуску до приміщення котельні в порядку пункту 6.4 Договору на стадії реалізації пункту 12.8 Договором не передбачені, оскільки Договір передбачає, що перелічені у повідомленні порушення мають бути усунуті в 5-денний строк. Позиція апелянта щодо необхідності на цьому етапі направляти нові повідомлення є хибною, оскільки за такою логікою процес реалізації пункту 12.8 стане безкінечним та не надасть Орендодавцю можливості захистити свої порушені права. Лист від 20.08.2025 року № 481 було надіслано 20.08.2025, отже договір оренди вважається припиненим згідно абзацу 3 пункту 12.8 Договору 27.08.2025 року.
Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кошлі А.О. (доповідач), судді – Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп Д» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 у справі № 904/4995/25. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засідання з викликом сторін на 17.02.2026 о 10 год. 00 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 задоволено клопотання представника Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» та відкладено розгляд справи на 31.03.2026 об 10:00 год.
В судовому засіданні, що відбулось 31.03.2026 судом оголошено перерву до 05.05.2026 об 12:30 год.
Апелянт в судовому засіданні вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав.
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.05.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
13.12.2019 року між Позивачем (Орендодавцем) та Відповідачем (Орендарем) укладено Договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 553-20/VII-2/17 (надалі - Договір).
Згідно п. 1.1. Договору з метою ефективного використання комунального майна Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, далі - об`єкт оренди, площею 121,6 м2 для облаштування автономної котельні.
Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору об`єкт оренди є: нерухоме майно (приміщення) в нежитловому приміщені автономної системи опалення КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» ДОР» загальною площею 121,6 м2, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вулиця Упорна, будинок 1а. Вартість об`єкта оренди згідно зі звітом про експертну оцінку нерухомого майна становить: 88128 грн. 00 коп. станом на 22.11.2019.
Об`єкт оренди належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області (п. 2.4. Договору). 
Строк дії договору встановлено з 13.12.2019 до 13.08.2022 (п. 11.1. Договору).
Відповідно до акта приймання-передачі Позивач передав Відповідачу в строкове платне користування об`єкт оренди за Договором.
15.08.2022 року сторони уклали Додаткову угоду № 184-11/VIII-3/4, за змістом якої виклали Договір №553-20/VII-2/17 в новій редакції.
Згідно п. 3.1. Договору (далі Договір в редакції Додаткової угоди № 184-11/VIII-3/4), орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 змінюваних умов договору (далі Умови). Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг із ремонту й технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Орендодавця/Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремого договору, укладеного із Орендодавцем/Балансоутримувачем, визначеному у пункті 6.5 цього договору.
Відповідно до п. 3.2. Договору, орендна плата за перший місяць оренди визначається з урахуванням таких особливостей, якщо між датою визначення орендної плати за базовий місяць (визначений відповідно до пункту 9.1 Умов) і датою підписання акта приймання-передачі Підприємства минуло більше ніж один повний календарний місяць, то розмір орендної плати за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць; орендна плата за другий і кожний наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Пунктом 3.3. Договору визначено, що орендар сплачує орендну плату до обласного бюджету та Орендодавцю/Балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов, щомісяця, до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.
За змістом пункту 16 Умов, співвідношення розподілу орендної плати становить: 30 відсотків - Обласному бюджету; 70 відсотків - Орендодавцю.
Відповідно до умов п. 6.4. Договору, Орендар взяв на себе зобов`язання забезпечити представникам Орендодавця /Балансоутримувача доступ на об`єкт оренди у робочі дні у робочий час (а у разі отримання скарг на порушення правил тиші або провадження Орендарем діяльності у неробочий час, яка завдає шкоди або незручностей власникам суміжних приміщень, - то у будь-який інший час) з метою здійснення контролю за його використанням та виконанням Орендарем умов цього договору. Про необхідність отримання доступу до об`єкта оренди Балансоутримувач або Орендодавець повідомляє Орендареві електронною поштою принаймні за один робочий день, крім випадків, коли доступ до об`єкта оренди необхідно отримати з метою запобігання нанесенню шкоди об`єкту оренди чи власності третіх осіб через виникнення загрози його пошкодження внаслідок аварійних ситуацій або внаслідок настання надзвичайних ситуацій, техногенного та природного характеру, а також у разі отримання скарг на порушення правил тиші або провадження Орендарем діяльності у неробочий час, яка завдає шкоди або незручностей власникам суміжних приміщень. У разі виникнення таких ситуацій Орендар зобов`язаний вживати невідкладних заходів для ліквідації їх наслідків. 
Пунктом 12.1 Договору, з урахуванням п. 12 Умов, сторони визначили строк дії договору до 13.12.2024 року.
За змістом п. 12.7 Договору сторони погодили, що договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, в тому числі: якщо Орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сума заборгованості з орендної плати більша, ніж плата та три місяці (п.п. 12.7.1. Договору); перешкоджає співробітникам Орендодавця/балансоутримувача здійснювати контроль за використанням Майна, виконанням умов цього договору (п.п. 12.7.5 Договору).
Пунктом 12.8 сторони визначили, що про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору за ініціативою орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, Орендодавець повідомляє Орендареві листом. У листі повинні міститися опис порушення й вимога про його усунення у строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дня реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні Орендарем контролю за використанням Майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти Орендаря та поштовим відправленням із повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження Орендаря, а також за адресою орендованого Майна.
Якщо протягом установленого у приписі часу Орендар не усунув порушення, Орендодавець надсилає Орендарю лист, у якому повідомляє Орендареві про дострокове припинення договору на вимогу Орендаря. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.
Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання Орендодавцем Орендарю листа про дострокове припинення цього договору. Орендодавець надсилає Орендарю лист про дострокове припинення цього договору електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження Орендаря, а також за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу Орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні Орендодавця.
Згідно наданих у справу доказів (а.с 32, 34, 36), 21.07.2025, 22.07.2025 та 24.07.2025, в порядку, передбаченому п. 6.4 Договору, Позивач направляв на електронну адресу Відповідача, яка визначена в п. 3.2.1 Умов (invest.d101010@gmail.com) повідомлення про необхідність забезпечення працівникам КЗ «Верхньодніпровський ДБІ № 2» доступу до орендованого приміщення, відповідно на 22.07.2025, 23.07.2025, 25.07.2025.
За результатами не допуску працівників Позивача в орендоване приміщення у визначені в повідомленнях дати, складено відповідні акти (а.с. 33, 35, 17).
Листом від 12.08.2025 року вих. № 465 Позивачем повідомив на адресу Відповідача про наявність підстав для дострокового припинення Договору оренди № 553-20/VIII-2/17. 
За змістом зазначеного листа, Позивач виклав зміст допущених Відповідачем порушень, зокрема, незабезпечення представникам Орендодавця доступу на об`єкт оренди з метою здійснення контролю за його використанням та виконанням умов договору на 22.07.2025, 23.07.2025, 25.07.2025 (порушення умов п. 6.4. Договору), а також, наявність станом на 01.08.2025 року заборгованості з орендної плати: 5 989,49 грн. (70 % на користь Орендодавця); 2 566,93 грн. (30% на користь обласного бюджету), яка виникла за період з січня 2025 року по червень 2025 року (порушення умов п. 3.3 Договору).
Зазначений лист направлено поштовими відправленнями за двома адресами, місцезнаходження Відповідача, а також об`єкта оренди, що підтверджується накладними та описами вкладено з календарним штемпелем поштового відділення від 12.08.2025 року (а.с. 30).
Крім того, зазначений лист направлено на електронну адресу Відповідача, яка визначена в п. 3.2.1 Умов (invest.d101010@gmail.com), в підтвердження чого Позивач надав скриншот власної електронної скриньки (verx_ddi2@ukr.net).
13.08.2025 року Відповідач надав письмову відповідь на лист Позивача № 465 від 12.08.2025 року, за змістом якого заперечив факт не допуску працівників Позивача в орендоване приміщення, а також, заперечив наявність заборгованості зі сплати орендних платежів, посилаючись на те, що Позивачем не було надано рахунки для здійснення зазначених платежів.
20.08.2025 року Позивач направив Відповідачу повідомлення про дострокове припинення Договору оренди, за змістом якого зазначив, що станом на 20 серпня 2025 року, тобто після закінчення строку, відведеного на усунення порушень, порушення, наведені у листі від 12.08.2025 року № 465 тривають, зокрема, Орендар не забезпечив представникам Орендодавця доступ на об`єкт оренди, на реєстраційний рахунок Орендодавця не надійшли кошти в рахунок сплати орендної плати за період січень-червень 2025 року (а.с.45, 46).
Після отримання зазначеного повідомлення, Відповідач сплатив на користь Позивача заборгованість зі сплати орендних платежів в сумі 5 989,49 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2628 від 20.08.2025 року (а.с. 151).
Позивач вважає, що оскільки сплата Відповідачем заборгованість мала місце після закінчення встановленого Договором строку на усунення порушень (5 робочих днів закінчилося 19.08.2025 року) вказані обставини не вплинули на дострокове припинення Договору оренди в порядку, передбаченому абз. 3 п. 12.8. - Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання Орендодавцем листа про припинення цього договору, тобто з 27.08.2025 року, що породжує обов`язок Орендаря повернути орендоване майно.
У свою чергу, Відповідач стверджує, що строк для усунення порушень умов договору, про які було зазначено в повідомленні Позивачі від 12.08.2025 року, слід обраховувати з 14.08.2025 року, тобто, з наступного дня після його реєстрації у Відповідача, яка мала місто 13.08.2025 року. Таким чином, Відповідач вважає, що сплативши заборгованість з орендної плати 20.08.2025 року, він своєчасно усунув порушення, що виключає підстави для одностороннього припинення Договору на вимогу Орендаря, в зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову в частині повернення орендованого майна.
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 у справі № 904/4995/25, яким позов задоволено частково, зокрема в частині зобов`язання ТОВ «Інвестгруп Д» повернути КЗ «Верхньодніпровський ДБІ №2» ДОР» орендоване нежитлове приміщення площею 121,60 кв.м. за адресою: 51600, Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Упорна, буд. 1А, шляхом звільнення та підписання акту повернення з оренди орендованого Майна.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, правильність наданої їм юридичної оцінки, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.
Згідно з пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення, що перебуває у комунальній власності.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (ст. 759 ЦК України).
Колегія суддів зауважує, що питання розірвання договірних орендних відносин має вирішуватися із застосуванням Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним нормативним актом у сфері регулювання правовідносин з оренди державного та комунального майна.
Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
За змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з матеріалів справи, Договором оренди №553-20/VII-2/17 у редакції Додаткової угоди від 15.08.2022 №184-11/VIII-3/4 сторони встановили строк його дії до 13.12.2024 включно.
Листом Дніпропетровської обласної ради від 06.12.2024 №вих-2925/0/2-24 Позивача повідомлено про недоцільність продовження договору оренди з підстав, передбачених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зокрема у зв`язку з можливим використанням об`єкта для власних потреб балансоутримувачем - КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» ДОР», а також необхідністю передачі об`єкта на конкурсних засадах.
Відповідно до пункту 61 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції, яка була чинна на дату закінчення строку дії Договору) під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо продовження договору оренди, зокрема щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.
Абзацом першим пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (в редакції, яка була чинна на дату закінчення строку дії Договору) передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для непродовження Договору оренди балансоутримувач мав направити відповідне повідомлення не пізніше 13.11.2024.
Матеріали справи не містять доказів направлення такого повідомлення у визначений строк, а лист Дніпропетровської обласної ради №вих-2925/0/2-24 на адресу позивача про намір припинення договору оренди датований лише 06.12.2024.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про автоматичне продовження Договору оренди №553-20/VII-2/17 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців після його припинення чи скасування.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.
Водночас частиною 2 статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.
Таким чином, законодавець передбачив можливість дострокового припинення договору оренди з підстав, зокрема визначених умовами договору.
Пунктами 12.7., 12.8. Договору оренди №553-20/VII-2/17 сторони передбачили можливість дострокового припинення цього договору на вимогу орендодавця. Визначили конкретні підстави такого припинення (п.п. 12.7.1. – 12.7.7), а також процедуру його реалізації (п. 17.8).
Як встановлено судом першої інстанції, у повідомленні від 12.08.2025 Позивач зазначив як підставу для дострокового припинення Договору порушення Відповідачем пунктів 3.3 та 6.4 Договору.
Наявні у справі докази підтверджують факт допущення Відповідачем відповідних порушень, у тому числі прострочення сплати орендних платежів.
Щодо дотримання процедури одностороннього припинення Договору, колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається зі змісту пункту 12.8 Договору, сторони погодили спеціальний порядок дострокового припинення договору на вимогу орендодавця, який включає: направлення листа з описом порушень та вимогою про їх усунення; надання орендарю строку для усунення порушень; направлення повідомлення про дострокове припинення договору у разі неусунення таких порушень; визначення дати припинення договору.
Разом з тим доводи скаржника про те, що строк на усунення порушень повинен обчислюватися виключно з моменту реєстрації листа у відповідача, а не з дати його направлення орендодавцем, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, аналіз змісту пункту 12.8 Договору у системному взаємозв`язку з усіма його положеннями свідчить про те, що сторони погодили саме активну поведінку орендодавця щодо направлення відповідних повідомлень, а момент направлення листів визначили юридично значущою обставиною для реалізації процедури дострокового припинення договору.
При цьому положення абзацу третього пункту 12.8 Договору прямо передбачають, що дата дострокового припинення договору встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця. Отже, сторони договору надали юридичне значення саме факту направлення кореспонденції орендодавцем, а не виключно її фактичному отриманню чи внутрішній реєстрації орендарем.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що положення пункту 12.8 Договору підлягають тлумаченню відповідно до статей 213, 637 ЦК України, виходячи не лише з буквального значення окремих слів, а із змісту відповідної умови договору в цілому, поведінки сторін та мети договірного регулювання.
Тлумачення, запропоноване скаржником, фактично ставить початок перебігу строку для усунення порушень у залежність виключно від внутрішніх дій самого орендаря щодо реєстрації отриманої кореспонденції, що не відповідає принципам добросовісності виконання зобов`язань та створює можливість довільного впливу однієї сторони на перебіг погодженої сторонами процедури дострокового припинення договору.
Матеріалами справи підтверджено, що лист Позивача №465 про наявність підстав для дострокового припинення договору був направлений 12.08.2025, що підтверджується належними доказами, зокрема поштовими накладними, описами вкладення та календарним штемпелем поштового відділення.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про початок перебігу строку на усунення порушень з 13.08.2025 та його закінчення 19.08.2025 включно.
Оскільки заборгованість з орендної плати була сплачена Відповідачем лише 20.08.2025, тобто після спливу встановленого договором строку, Позивач правомірно реалізував передбачене пунктами 12.7, 12.8 Договору право на дострокове припинення договору оренди.
Посилання скаржника на те, що оплата була здійснена в межах строку на усунення порушень, ґрунтуються виключно на помилковому тлумаченні умов Договору та не спростовують встановлених судом обставин прострочення виконання грошового зобов`язання.
Приписами частини першої статті 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.
Згідно ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.
Отже суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що задоволення позову є правомірними, оскільки в діях орендаря вбачаються істотні порушення умов договору, що виправдовують його дострокове припинення в односторонньому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
У зв`язку з достроковим припиненням договору оренди в односторонньому порядку у відповідача відсутні підстави для зайняття приміщення, що було предметом оренди, тому позивач вправі вимагати усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення орендованого майна.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом належним способом. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц; постанову Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 761/17142/15-ц).
З огляду на припинення договору оренди, у відповідача були відсутні правові підстави для подальшого користування спірним приміщенням, у зв`язку з чим вимога про звільнення нежитлового приміщення є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність порушення, пов`язаного із перешкоджанням орендодавцю у здійсненні контролю за використанням майна.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Позивач неодноразово, а саме 21.07.2025, 22.07.2025 та 24.07.2025, у порядку, передбаченому пунктом 6.4 Договору, направляв на електронну адресу Відповідача повідомлення про необхідність забезпечення доступу представників балансоутримувача до орендованого приміщення. За результатами недопуску були складені відповідні акти.
Належних та допустимих доказів, які б спростовували факти недопуску представників Позивача до об`єкта оренди, Відповідач суду не надав.
Посилання апелянта на лист від 13.08.2025 №13/8-2025 та викладені у ньому пояснення не спростовують встановлених обставин порушення пункту 6.4 Договору, оскільки наведені у листі твердження мають характер заперечень сторони та не підтверджені жодними належними доказами.
Зокрема, твердження про перебування представника балансоутримувача у приміщенні котельні 22.07.2025 під час виконання робіт сторонніми організаціями саме по собі не спростовує факту незабезпечення доступу у порядку та на умовах, передбачених пунктом 6.4 Договору.
Так само посилання на нібито добровільну відмову представника Позивача від доступу 25.07.2025 не підтверджені належними доказами та не спростовують складені Позивачем акти недопуску.
Колегія суддів також враховує, що для застосування пункту 12.7.5 Договору достатнім є сам факт перешкоджання здійсненню контролю за використанням майна, підтверджений належними доказами. При цьому Договір не містить вимоги щодо обов`язковості повторного направлення нових звернень про доступ після надсилання листа-вимоги від 12.08.2025 для підтвердження триваючого характеру порушення.
Скаржник фактично ототожнює поняття «триваючого порушення» виключно з необхідністю вчинення орендодавцем нових звернень щодо доступу після направлення листа-вимоги, однак таке тлумачення не випливає зі змісту пункту 12.8 Договору.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що станом на дату направлення повідомлення про дострокове припинення договору порушення, які стали підставою для реалізації орендодавцем права на одностороннє припинення договору, не були усунуті у визначений договором строк.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для дострокового припинення Договору оренди та виникнення у Відповідача обов`язку повернути орендоване майно.
Також судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що після звернення Позивача до суду Відповідач добровільно сплатив заборгованість з орендної плати у сумі 1 971,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2678 від 12.09.2025.
Відтак суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Крім того, 02.01.2024 між сторонами укладено Договір відшкодування комунальних послуг №1/24.
Згідно п. 1.1. зазначеного Договору сторони передбачили, що відповідно до умов даного Договору Сторона 2 (Відповідач) відшкодовує вартість Стороні 1 (Позивач), згідно з розрахунком погашення за споживання електроенергії, водопостачання та водовідведення, послуги з вивозу та утилізації твердих побутових відходів (далі — комунальні послуги), а також екологічний та земельний податки.
Пунктом 2 сторони визначили механізм дії договору, згідно з яким, Стороні 1 щомісячно сплачуються компенсація за комунальні послуги (за тарифами постачальників комунальних послуг Сторони 1) та податки згідно розрахунку. Розрахунок здійснюються до 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Сторона 2 приймає до виконання подані до 12 числа місяця наступного за розрахунковим Стороною 1 розрахункові документи (рахунок/акти наданих послуг), та здійснює оплату на умовах цього Договору (п.п. 2.1., 2.2. Договору).
Розрахунком щомісячного нарахування комунальних послуг (Додаток №1 до Договору), сторони (з урахуванням додаткових угод № 1-5) визначили фіксований розмір відшкодування електричної енергії, водопостачання та вивезення твердих побутових відходів на весь 2024 рік. Щодо екологічного та земельного податків, сторони погодили, їх розмір визначається згідно звітів Державної податкової служби.
Згідно з розрахунком Позивача, Відповідач має заборгованість з відшкодування комунальних послуг у сумі 119 715,83 грн за період з травня 2024 року по грудень 2024 року.
Відповідач правильність розрахунку не спростував та доказів сплати заборгованості не надав.
Разом з тим, вимога про стягнення 1 467,22 грн відшкодування екологічного та земельного податків задоволенню не підлягає, оскільки Позивач не надав передбачених договором звітів податкового органу.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме щодо зобов`язання Відповідача повернути об`єкт оренди, а також стягнення з останнього заборгованості з відшкодування комунальних послуг в сумі 119 715,83 грн. В частині стягнення заборгованості з оплати орендних платежів в сумі 1 971,80 грн. провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю предмету спору. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи та незгоди апелянта з наданою судом оцінкою доказів, однак не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду та не свідчать про неправильне застосування ним норм матеріального чи процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 у справі № 904/4995/25 є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам.
У справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р.» Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку наявним доказам і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а відтак підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення не вбачається.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 р. у справі № 904/4995/25 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп Д» задоволенню не підлягає.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп Д» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 по справі № 904/4995/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 у справі № 904/4995/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 01.06.2026.
Головуючий суддя А.О. Кошля
Суддя О.І. Кучеренко
Суддя Т.В. Стефанів