Справа № 202/4916/25
Провадження № 2/202/574/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за відсутності позивача, представника позивач, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:
До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява адвоката Брянцева Олександра Михайловича до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, ЄДРПОУ 44000591, про визнання права власності.
У позові просив визнати за ним право власності на:
- 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 ,
- 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Недобитюк Н.В., ухвалою якої відкрите загальне позовне провадження. 
Від представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е. 04.01.2026 надійшла заява, в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Повно і всебічно дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Після смерті батьків позивача: матері - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно: квартиру за номером АДРЕСА_1 . 
Єдиним спадкоємцем, котрий прийняв спадщину є позивач ОСОБА_1 . 
06 березня 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янець Л.В. із відповідними заявами та документами. 
06 березня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лук`янець Л.В. були винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із неможливістю нотаріуса отримати інформацію із Державного реєстру речових права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього та роз`яснено щодо вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 
З огляду на те, що у позивача відсутній позасудові можливості оформлення моїх законних прав на спадкове майно – це стало підставою звернення до суду. 
ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Грузинської РСР, про що було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 згідно актового запису № 366 від 06.06.1958. Відповідно до відомостей свідоцтва про народження на російській мові, зазначено « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 ». \
Батьки позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали у шлюбі, який був укладений 04 серпня 1950 року та зареєстрований ЗАГС м. Поті Грузинської РСР. 
09 лютого 1994 року у порядку безоплатної приватизації позивачем спільно ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було отримано у спільну сумісну власність житло квартиру за адресою АДРЕСА_2 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, що видане Житлово-комунальним відділом Авдіївського коксохімічного заводу на підставі рішення від 07.02.1994 №155, зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації м. Донецька за реєстровим № 5049 від 16.02.1994.
За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори 04.11.1999 року, зареєстрований в реєстрі № 3096 та відповідно до умов якого заповіла усе своє майно ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції в Донецькій області складено відповідний актовий запис № 263 та видано свідоцтво про смерть. 
Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 2000 року державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 1200070. 
Батько позивача відмовився від обов`язкової частки у майні, що було набуто ними спільно під час шлюбу. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 190 та видано свідоцтво про смерть. 
Позивач та його батько були зареєстровані і спільно постійно проживали у квартирі за адресою АДРЕСА_2 до дати смерті батька, що підтверджується листом Авдіївської міської військової адміністрації №06140/01-21 від 03.03.2025.
Після смерті батька позивач не займався юридичним оформленням спадкових прав, до нотаріуса не звертався, заяву про відмову від спадкового майна не подавав.
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, позивач з родинною переїхав до міста Києва, де проживає по АДРЕСА_3 , як внутрішньо переміщена особа, про що видано довідку від 26.07.2022 року № 3002-5001919641. 
06 березня 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янець Л.В. із заявою про завершення спадкування та відповідним документами на спадщину на 1/3 частину квартири за номером АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , та із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину за законом на 1/3 частину квартири за номером АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 .
06 березня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лук`янець Л.В. були винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій:
-№23/02-31 від 06.03.2025 р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 згідно п.п. 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5 у зв`язку із тим, що спадкова справа була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої Спадкова справа була зареєстрована в Спадковому реєстрі, але не була закінчена, у нотаріуса відсутній доступ до місця зберігання Спадкової справи, мною не подано відомостей, що містяться на паперовому носії, а саме будь-яка архівна довідка із реєстрових книг, ведення яких здійснювало ДКП БТІ м. Донецька, так як воно розміщене на окупованій території;
-№24/02-31 від 06.03.2025 р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 згідно п.п. 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5 у зв`язку із неможливістю нотаріуса отримати витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, тим, що мною не подано відомостей, що містяться на паперовому носії, а саме будь-яка архівна довідка із реєстрових книг, ведення яких здійснювало ДКП БТІ м. Донецька, так як воно розміщене на окупованій території.
Нотаріусом роз`яснено право на звернення до суду.
Є загальновідомим фактом, що з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який згідно Указами президента України неодноразово продовжено.
Відповідно до «Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Авдіївська міська територіальна громада включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні, (блокуванні), внаслідок чого на вказаній території не здійснювалась діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування. 
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Згідно ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності підлягає державній реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акту на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).
Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), а у разі коли таким майном є закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, - також за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є Міністерство юстиції України та його територіальні органи, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, державні реєстратори прав на нерухоме майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Відповідно до частини 1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 
Згідно частинами 1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. 
У відповідності до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно частини 1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Повно і всебічно дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
У даній справі судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду. Судові витрати не підлягають розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 316, 321, 328, 392, 1216 - 1218, 1261, 1296, 1297 ЦК України, ст. 10, 12, 76-81, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити у повному обсязі.
Визнати право власності за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 :
- на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ,
- на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 05 травня 2026 року.

Суддя        Н.  В.  Недобитюк