Справа № 202/3209/26
Провадження № 2/202/3748/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі:
судді    Доценко С.І.,
за участі секретаря  Тарасової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 

ВСТАНОВИВ: 

08.04.2026 позивач звернулася із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб.
В обґрунтуванні позову ОСОБА_1 вказує, що 22 серпня 2015 року між сторонами укладено шлюб, від спільного життя у сторін є син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між сторонами складалось неоднозначно, останні чотири роки стосунки погіршились, чоловік втратив інтерес до подружнього життя, припинив турбуватися проблемами сім`ї. Позивачка неодноразово намагалася налагодити стосунки із відповідачем, але це не приносило результату. Чоловік не вважає за потрібне матеріально забезпечувати повсякденні потреби сім`ї, позивач змушена самостійно облаштовувати побут, утримувати родину. Вказане стало наслідком припинення між сторонами подружніх стосунків та припинення спільного життя. Позивач разом із дитиною проживають окремо від відповідача. Вважає, що у зв`язку із вищевикладеним відсутні підстави для надання подружжю строку для примирення, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Вказує, що після розлучення дитина проживатиме разом із позивачем. Щодо розподілу майна, набутого у період подружнього життя, то позивач бажає вирішити це питання шляхом переговорів або у випадку недосягнення згоди шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою.
А тому позивач просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований 22 серпня 2015 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 80; та судові витрати у розмірі 3331,20 грн (1331,20 грн судового збору та 2000,00 грн витрат на правничу допомогу) стягнути з відповідача. Після розірвання шлюбу просить залишити собі прізвище – ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 13.04.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 11.06.2026 року позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу залишити без руху, у зв`язку із необхідністю усунення недолків позовної заяви.
Позивачем 16.06.2026 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 17.06.2026 року продовжено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на своїх позовних вимогах, просила розірвати шлюб.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 укладено шлюб, який зареєстровано 22 серпня 2015 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 80, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .
Позивач та відповідач від шлюб мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про народження № 2 від 05.01.2016 року, що встановлено судом на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , видане 05.01.2016 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. 
Згідно з положеннями ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя.
Право на припинення шлюбних відносин передбаченост.56 СК України.
Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Із досліджених матеріалів справи та заяв сторін встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, вони не бажають проживати в шлюбі та не згодні на примирення.
Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання професійної правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови).
У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17.
Позивачем на підтвердження понесення витрат на адвоката надано: угоду № 74 про представництво клієнта адвокатом з юридичних питань від 07.04.2026 року, додаток до угоди № 74 про представництво клієнта адвокатом з юридичних питань від 07.04.2026 року; квитанція до прибуткового касового ордера № 74; акт приймання-виконання робіт від 08.04.2026 року.
Відповідно до акту приймання-виконання робіт від 08.04.2026 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 74 позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Суд вважає, що, враховуючи надані докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, позовна вимога про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомоги підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстровано 22 серпня 2015 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 80.
Залишити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) шлюбне прізвище – ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, а загалом 3 331,20 (три тисячі триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб - адресою сторінки на офіційному веб - порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя        С.  І.  Доценко