УХВАЛА 
17 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 524/2866/24
провадження № 61-8033ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сердюка В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - адвоката Сотник Ірини Леонідівни, на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська обласна рада, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про зобов`язання здійснити перерахунок,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з листопада 2022 року і до дати ухвалення рішення суду до рівня цін за послуги, що застосовувались станом на 24 лютого 2022 року.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2026 рок апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.
Зобов`язано ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з листопада 2022 року до 28 травня 2026 року, враховуючи тарифи, які діяли для позивача станом на 24 лютого 2022 року.
У червні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» - адвоката Сотник І. Л., на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом позову в цій справі є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Враховуючи зазначене вище постанова Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2026 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктом а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі незначної складності, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для заявника та становить значний суспільний інтерес.
Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, з урахуванням сталої судової практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, на яку посилається заявник, ним не обґрунтовано.
Серед іншого, Верховний Суд у постанові від 28 січня 2026 року у справі № 524/2748/24 (провадження № 61-7744св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/6580/24 (провадження № 61-3246св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/8237/24 (провадження № 61-7095св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/13402/24 (провадження № 61-8591св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/9547/24 (провадження № 61-8849св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/12722/24(провадження № 61-9002св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/7590/24 (провадження № 61-11454св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/10635/24 (провадження № 61-13008св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/11796/24 (провадження № 61-13313св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/8919/24 (провадження № 61-13422св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/12699/24 (провадження № 61-13792св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/9433/24 (провадження № 61-14118св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/1667/24 (провадження № 61-11628св25), від 04 лютого 2026 року у справі № 524/953/25 (провадження № 61-11960св25), від 11 лютого 2026 року у справі № 524/8141/23 (провадження № 61-7735св25), від 11 лютого 2026 року у справі № 524/13156/24 (провадження № 61-11750св25), від 11 лютого 2026 року у справі № 524/8291/24 (провадження № 61-14106св25), від 11 лютого 2026 року у справі № 524/10837/24 (провадження № 61-14269св25), від 18 лютого 2026 року у справі № 524/12074/24(провадження № 61-13699св25), від 18 лютого 2026 року у справі № 524/8503/24 (провадження № 61-14048св25), від 18 лютого 2026 року у справі № 524/12898/24 (провадження № 61-14411св25), від 08 квітня 2026 року у справі № 524/11813/24 (провадження № 61-539св26), від 16 квітня 2026 року у справі № 524/14981/24 (провадження № 61-13308св25) вже сформував висновки у подібних правовідносинах. Отже доводи заявника про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів відхиляє.
Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.
Враховуючи сформовану судом касаційної інстанції практики у спірних правовідносинах, доводи касаційної скарги про те, що кожна справа за позовом споживача до теплопостачальної організації становить суспільний інтерес та має виняткове значення для теплопостачальної організації слід визнати необґрунтованими.
Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі незначної складності, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - адвоката Сотник Ірини Леонідівни, на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська обласна рада, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про зобов`язання здійснити перерахунок.
Копію ухвали надіслати заявнику.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді Н. Ю. Сакара 
О. М. Осіян
В. В. Сердюк