Справа № 930/3084/25
Провадження № 22-ц/801/1500/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року	Справа № 930/3084/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С.Г., Рибчинського В.П., 
за участю секретаря судового засідання Козюма Д.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 930/3084/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 3.04.2026, постановлену у складі судді Науменка С.М. в приміщенні суду в м. Немирів, -

в с т а н о в и в :

23.12.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (вх № 8458/25) до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, в якому просила : стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 603844 грн 80 коп в період з 18.03.2021 по 30.08.2025.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 16.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 3.04.2026 позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач жодного разу не з`явилась у підготовче засідання, заяву про розгляд справи у її відсутності до суду не подавала. 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,подала апеляційну скаргу (вх № 5868/26-вх від 11.05.2026), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить : скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивач не була повідомлена належним чином про судові засідання судом першої інстанції. 
У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Щодо розгляду апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у підготовче судове засідання 3.02.2026, 6.03.2026 та 3.04.2026 не з`явилася, хоча про дату і час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Проте зазначений висновок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає помилковим, зробленим з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.
Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом вимог частини п`ятої статті 223 ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що у справі відсутні докази належного повідомлення позивача про підготовче судове засідання призначене на 3.02.2026 та 3.04.2026. Наявне у справі рекомендоване повідомлення /а. с. 42-43/ повернулося до суду з відміткою відділу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить відстеження Укрпошта R 067119034644.
Повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17).
Також матеріали справи не містять доказів, що позивач повідомлялася про судові засідання електронними засобами зв`язку, посилання на які вона зазначила у позовній заяві. 
Відповідно до частин третьої-сьомої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Крім того, в ухвалі місцевого суду не зазначено, яким чином неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті, зважаючи на предмет та підстави заявленого позову, а також зібрані в ході розгляду справи докази.
Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що позивач була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що за встановлених у справі обставин, правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в суду першої інстанції не було, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).
Ураховуючи вищезазначене, оскільки суд першої інстанції постановляючи ухвалу допустив порушення норм процесуального права, що свідчить про її помилковість, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Щодо розподілу судових витрат.
З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, відповідно до яких, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 3.04.2026 у даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя   Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук 

В. П. Рибчинський