ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/443/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 759/10955/25 Категорія: 305010900  	Барська Т. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Карпенко О.В., 

учасники справи:

позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

відповідач – ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» – адвокат Сечко Сергій Володимирович,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» – адвоката Сечка Сергія Володимировича на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2025 року (у складі судді Барської Т.М.) в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до суду із вказаним позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 28400 гривень.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 21.04.2023 близько 12:55 год. у м. Києві по проспекту Л. Гузара, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Audi» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2023 у справі про адміністративне правопорушення № 760/10434/23 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 213402147.
25.04.2023 власник пошкодженого автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування від 02.05.2023.
Позивач виплатив власнику автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 28400 гривень.
З огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання автомобіля «Mercedes» вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища, Правил дорожнього руху та технічної експлуатації, а також на те, що страхувальник ОСОБА_1 залишив місце пригоди, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 28400 гривень та витрати сплаченого судового збору.
Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Таке рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено той факт, що водій ОСОБА_1 самовільно залишав місце дорожньо-транспортної пригоди.
Також відсутні докази того, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 21.04.2023 за участі забезпеченого автомобіля Mercedes та Audi, визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам підпункту 31.4.5. Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, представником позивача – адвокатом Сечком С.В. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.12.2025 та ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі.
В обґрунтування зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.
Звертає увагу на те, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2023 встановлено, що ДТП стала наслідком невідповідного технічного стану автомобіля відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «СГ «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28400 грн.
Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Згідно з п. 1 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2023 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Постанова суду набрала законної сили 03.07.2023.
Зі змісту копії постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21.06.2023 у справі № 760/10434/23 вбачається, що водій ОСОБА_1 21.04.2023 о 12:55 год в м. Києві по просп. Л. Гузара, 11, керуючи т.з. «Mercedes», д.н.з НОМЕР_1 , перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, допустив від`єднання лівого переднього колеса, внаслідок чого автомобіль «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.а ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
За змістом копії датованого 16.02.2023 полісу № ЕР 213402147 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС».
Строк дії договору з 00:00 02.03.2023 по 01.03.2024 23:59 включно (а.с. 6).
Власником пошкодженого автомобіля «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 21.01.2022 (а.с.7, 8).
25.04.2023 ОСОБА_2 повідомив про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с. 9).
02.05.2023 ОСОБА_2 подав заяву про страхове відшкодування та погодився на страхове відшкодування у розмірі 28400 грн. (а.с. 10-11).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Audi» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу та ремонтною калькуляцією № 07480_51 від 02.05.2023 (а.с. 12-15).
Відповідно до копії датованого 24.05.2023 страхового акту № 09928/51/923 дорожньо-транспортна пригода, що трапилась 25.04.2023 в м. Київ із застрахованим страхувальником ОСОБА_1 за договором страхування ЕР 213402147 від 16.02.2023 автомобілем Mercedes-Вens р.н НОМЕР_1 , кваліфікується як страховий випадок.
Копія платіжної інструкції № 339265 від 25.05.2023 підтверджує виплату ПрАТ «СГ «ТАС» 28400 страхового відшкодування згідно Договору № ЕР213402147 від 16.02.2023 ОСОБА_2 , т/з Audi/S3 д./н. НОМЕР_2 .
За ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.
Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.
Відповідно до пункту «г» п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Як в позові, так і в апеляційній скарзі ПрАТ «СГ «ТАС» як на підставу обґрунтованості своїх вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилається на те, що оскільки мали місце обставини невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_1 , винність якого встановлена постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2023, то позивач як страховик, який відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування, набув права звернення з відповідним регресним позовом до відповідача.
За змістом ч. 8 ст. 81 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Поняття преюдиційність (преюдиціальність) судового рішення безпосередньо пов`язана з конституційними нормами про: обов`язковість судового рішення авторитет і неупередженість правосуддя. Преюдиційні обставини – це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.
Встановлені у прийнятих раніше судових рішеннях факти мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС віл 26.11.2019 у справі № 922/643/19).
Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2023 у справі № 760/10434/23 встановлено, що водій ОСОБА_1 перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, допустив від`єднання лівого переднього колеса, внаслідок чого автомобіль «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.а ПДР України. Останній в судовому засіданні свою вину визнав.
Отже, відповідач не заперечував причинно-наслідковий зв`язок між технічною несправністю належного йому автомобіля та настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху.
Проте, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Розглядаючи спір про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, суди не можуть ігнорувати обставини, що встановлені у справі про адміністративне правопорушення про причинно-наслідковий зв`язок, позицію сторін щодо таких обставин.
Відсутність рішення про притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не повинна впливати на виконання завдання судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спору про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. 
Отже, апеляційний суд зазначає, що відсутність постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, не є беззаперечним фактом відсутності його вини, оскільки постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2023 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.3 а ПДР України (яким, зокрема, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу).
У вказаній вище постанові суд дійшов висновку про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про прямий причинний взаємозв`язок його дій із настанням ДТП.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано жодних переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду підстави поставити під сумнів правдивість обставин, викладених у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи та встановивши, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача внаслідок невідповідності технічного стану його транспортного засобу вимогам ПДР, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, з урахуванням норм підпункту «г» п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення у порядку регресу із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 28400 грн.
Аналогічного правового висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 357/11181/17 (провадження № 61?41671св18) та у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 348/2675/17 (провадження № 61-17352св19).
Зважаючи на встановлені судом обставини справи, характер правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС». А тому, рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.12.2025 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 7570 грн (3028 грн + 4542 грн).
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» – адвоката Сечка Сергія Володимировича задовольнити.
Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2025 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 28400 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 7570 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

О.В. Карпенко