521/17486/25
1-кп/521/1155/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальні провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025167470000327 від 05.09.2025 року, за № 12025163470001014 від 06.11.2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого та непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 09.11.2023 Хаджибейським (Малиновським) районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. КК України звільнений з іспитовим строком до 2 років; 03.12.2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси задоволено клопотання Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років призначеного вироком Малиновського (Хаджибейського) районного суду м. Одеси від 09.11.2023 року у справі №521/7737/22 (провадження 1-кп/521/829/23) за ч. 4 ст.185 КК України.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою раніше засудженою, Хаджибейським (Малиновським) районним судом м. Одеси, 09.11.2023, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, під час іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні право порушення.
Так, 08.08.2025, приблизно в період часу з 11 години 00 хвилин по 11 годину 30 хвилин, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , проходячи неподалік будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , діючи з раптово виниклим, прямим умислом, спрямованим на незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи, що його безпосередні дії носять незаконний та протиправний характер, впевнившись що за ним ніхто не спостерігає, та не маючи жодних визначених законом підстав та відповідного дозволу, переліз через паркан на територію внутрішнього домоволодіння будинку N? АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , чим порушив права володільця передбачені ст. 30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканність житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, а тому, таким чином порушив право на недоторканність володіння особи, всупереч волі законного володільця в особі потерпілого ОСОБА_5 .
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до володіння особи, та порушення його недоторканності.
Крім того, 23.10.2025, приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , за місцем проживання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив у останнього бездротові навушники марки «Sony» «WH-CH720N», чорного кольору, що належить потерпілому на праві використання, після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме навушниками потерпілого ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, під впливом корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, запропонував потерпілому ОСОБА_6 обміняти бездротові навушники на електронну сигарету, на що потерпілий ОСОБА_6 , будучи впевненим у добросовісності дій малознайомого йому ОСОБА_7 та введеним в оману щодо справжніх цілей отримання його навушників, погодився та передав ОСОБА_4 , належні йому бездротові навушники марки «Sony» «WH-CH720N», чорного кольору.
Після отримання від ОСОБА_8 вказаних навушників, ОСОБА_4 вийшов з вищевказаної квартири АДРЕСА_3 та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 , матеріальний збиток на суму 4249 гривень 15 копійок.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно.
Крім того, ОСОБА_4 будучи раніше судимим за корисливий злочин, перебуваючи на випробувальному терміні за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2023 та обвинувальний акт щодо якого за 4.1 ст. 162 КК України перебуває на розгляді Хаджибейського районного суду м. Одеси, на шлях виправлення не став та скоїв повторно корисливі злочини.
Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України N?64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» N?2102-ХI від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався, в тому числі Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.07.2025 р. N?478/2025, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.07.2025 р. N? 4524-IX, згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено від 07.08.2025 строком на 90 діб строк дії якого в подальшому продовжувався, в тому числі Указом Президента N?793/2025 від 20.10.2025, затвердженого Законом України N?4643-IХ від 21.10.2025, згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05.11.2025 строком на 90 діб, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, в період часу з 22:00 по 07:00 годин з 02 по 03 листопада 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи біля воріт буд. АДРЕСА_4 , відчинивши хвіртку подвір`я, зайшов до подвір`я будинку, де в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у подвір`ї вказаного будинку.
У подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, під впливом корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, побачив сперту на гараж алюмінієву драбину, підійшов до гаражу, та таємно викрав належну ОСОБА_9 алюмінієву драбину, марки «INTERTOOL», моделі «LT-0308», 3-х секційну, розкладну.
У подальшому ОСОБА_4 із вищевказаним викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4 252 гривень.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, шляхом проникнення в інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 162 КК, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, визнав цивільні позови потерпілих
Прокурор під час судового розгляду просила обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, документів, що стосуються цивільних позовів та, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні участі не приймав, матеріали справи містять заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.
Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні участі не приймала, направила заяву про розгляд справи без її участі, підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити.
Законний представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 у судовому засіданні участі не приймала, направила заяву про розгляд справи без участі, підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та документів, що стосуються цивільного позову.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставинах, вчинив кримінальні правопорушення. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, тому суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення та кваліфікує його дії: 
- за епізодом від 08.08.2025 року за ч. 1 ст. 162 КК України - як незаконне проникнення до володіння особи, та порушення його недоторканості; 
-за епізодом від 23.10.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно;
-за епізодом від 02-03.11.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, шляхом проникнення в інше приміщення.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, а саме виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлені.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: 
-ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії проступку, нетяжкого злочину та тяжкого злочину; 
-особу обвинуваченого та його вік (23 роки); наявність місця реєстрації та проживання;
- стан здоров`я (на обліку нарколога та психіатра не перебуває);
- наявність вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. КК України - звільнений з іспитовим строком до 2 років;
-повне визнання обвинуваченим своєї вини; наявність обставини, що пом`якшує покарання; відсутність обставин, що обтяжує покарання.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, критичне відношення винної до вчиненого. 
Суд, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових (інших) кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 його ставлення до скоєного, а також приймаючи до уваги думку прокурора в судових дебатах, яка вважала, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто лише під час ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання, в межах санкцій ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. 
На підстав ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання 5 (п`ять) років розбавлення волі, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому відсутні підстави застосування ст. ст. 69, 75 КК України.
На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 09.11.2023 року та призначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Суд приходить до висновку, відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту період з 26.11.2025 до 25.01.2026, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.
В кримінальному провадженні заявлені цивільні позови потерпілих, а саме:
- ОСОБА_9 на суму 4 252 гривні.
- законним представником потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_10 на суму 4 249 гривень.
Розглядаючи заявлені цивільні позови потерпілих, наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 128 КПК України, яка кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду подати цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України. 
Судом встановлено, що майнова шкода завдана потерпілим була заподіяна саме обвинуваченим ОСОБА_4 , який позовні вимоги потерпілих визнав беззаперечно в повному обсязі.
Враховуючи, що визнання позовних вимог обвинуваченим не суперечить вимогам закону (ст. ст. 16, ч. 1 ст. 1166, ст. 1190, ч. 2 ст. 1192 ЦК України), керуючись ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд доходить висновку, що цивільні позови підлягають задоволенню у повному обсязі.
Арешти в кримінальному провадженні не накладались.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати. 
Керуючись ст. ст. 349, 368- 371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання 
-за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 ( один) рік ;
-за ч. 4 ст. 185 України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 
-за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 09.11.2023 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту період з 26.11.2025 до 25.01.2026, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.
Початок строку відбуття призначеного покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 252 (чотири тисячі двісті п`ятдесят дві) гривні.
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 249 (чотири тисячі двісті сорок дев`ять) гривень.
Речові докази по справі, відповідно до постанов слідчого від 10.11.2025, 19.11.2025 року, а саме:
-фотографію товарного чеку, що підтверджує право власності на викрадену у ОСОБА_9 алюмінієву драбину марки «INTERTOOL», моделі «LT-0308», - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
-фотографію товарного чеку, що підтверджує право власності на викрадену у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 бездротові навушники марки «Sony», моделі «WH-CH720N», - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку. 

Суддя ОСОБА_1