єдиний унікальний номер справи 531/535/26
номер провадження 2/531/670/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Фисун Л.С.
за участю секретаря судового засідання Нагорної О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:
стислий виклад позиції позивача.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Укр кредит фінанс», від імені якого діє представник, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 22.05.2025 між відповідачем та ТОВ «Укр кредит фінанс» укладено договір на відкриття кредитної лінії №1555-6317, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 7700,00 гривень, строком на 365 днів, знижена ставка 1% в день, стандартна % ставка – 1 % в день, і зобов`язався повернути його у строк та на умовах, зазначених в договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Станом на 15.01.2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 29812,86 гривень, яка складається із заборгованості за сумою кредиту – 7700.00 гривень; заборгованості за нарахованими процентами - 17107,86 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК- 3850,00 гривень, заборгованості по комісії- 1155,00 гривень. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованістьза кредитним договором№1555-6317 від 22.05.2025 в розмірі 29812,86 гривень, судові витрати в розмірі 2662,40 гривень.
Позиції учасників судового провадження.
Від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Безсмертного С.М. надійшов відзив на позов,в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем не додано до матеріалів справи жодних доказів зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. В наданих з позовною заявою квитанції та довідці про перерахування кредитних коштів відсутні дані позичальника, повний номер карти. Розрахунок заборгованості не містить даних про осіб, повноважних на його видання із зазначенням прізвища та посади, відповідальної за здійснення бухгалтерської операції і правильність її оформлення. Не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, що свідчать про те, що електронний підпис належить саме відповідачу. Умовами кредитного договору встановлення комісія за видачу кредиту, яка є нікчемною, відповідно до ч. 1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Нараховані відсотки є явно завищеними та не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності. 
Позивач свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи, просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі 
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. 
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 24 березня 2026 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) (а.с.106).
Ухвалою від 29 квітня 2026 року розгляд справи відкладено для надання часу позивачу на ознайомлення з відзивом та поадння відповіді на відзив (а.с.147).
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
22.05.2025 між відповідачем та ТОВ «Укр кредит фінанс» за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1555-6317, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 7700,00 грн строком на 365 днів, стандартна % ставка – 1 % в день застосовується протягом перших 180 днів, 0,74% за кожен день користування застосовується починаючи з 181 дня , комісія за видачу кредиту 15% від суми виданого кредиту і зобов`язався повернути його у строк та на умовах, зазначених в договорі (а.с.73-83).
На веб-сайті ТОВ «Укр кредит фінанс» розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
Відповідачем договір підписано щляхом надання одноразового ідентифікатора А 5391.
На виконання умов договору ТОВ «Укр кредит фінанс» надало відповідачу кредитні кошти, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1555-6317 через платіжну систему онлайн платежів, а саме 22.05.2025, сума платежу 7700,00 грн, картка 444111хххххх4194 та інфориацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с.19-23).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, у відповідача утворилась заборгованість за договором № 1555-6317 від 22.05.2025 в розмірі 29812,86 гривень, в тому числі: 7700,00 гривень- заборгованість за основною сумою боргу; 17107,86 гривень заборгованість за відсотками; 3850,00 гривень -заборгованість за відсотками на підставі ст. 625 ЦК України, 1155,00 гривень- заборгованість за комісією (а.с. 14-16). 
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор- це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Ураховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що спірний кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий кредитором на номер телефону відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами.
Таким чином, факт укладення кредитного договору є доведеним.
В підписаному відповідачем та товариством договорі відповідач разом із основними анкетними даними, ідентифікаційним кодом, місцем реєстрації зазначив номер рахунку позичальника.
На підтвердження надання кредитних коштів, позивач надав підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів в системі електронних переказів на платіжну картку, зазначену відповідачем у кредитному договорі та підтвердження ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про зарахування коштів на рахунок, вказаний відповідачем у кредитному договорі..
Також суд зазначає, що відповідно до п. 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно із п. 14.16. статті 14 цього Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Відповідно до п.п. 5, 6, 7, 8 розділу VI Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» затвердженого Постановою НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 за № 705, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції які не виконувалися користувачем. Після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, користувач зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором
Відповідачем не спростовано, що банківська картка з відповідним номером на яку переказувались грошові кошти та яка вказана ним в кредитному договорі, йому не належить.
Крім цього, суд вважає, що маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, відповідач мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність йому вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Також суд зазначає, що при укладенні цих договорів сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка добровільно ним не погашається.
У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості.
Суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості відповідача за кредитним договором в частині заборгованості за кредитом в сумі 7700,00 гривень та нарахованими процентами в сумі 17107,86 гривень, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру відсоткової ставки та періоду кредитування.
Разом з цим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення з відповідача нарахованих процентів річних на підставі ст. 625 ЦК в сумі 3850,00 грн та вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Щодо стягнення з відповідача комісії, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Пунктом 4.11 договору № 1555-6317 від 22.05.2025 встановлена комісія пов`язана з наданням кредиту в розмірі 15 відсотків від суми виданого кредиту.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у вказаній постанові зокрема зазначив, що у кредитному договорі не лише потрібно зазначити перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, а й надати докази їх понесення.
Приймаючи до уваги те, що у кредитному договорі товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язані з видачею кредиту, суд дійшов висновку, що положення 4.11 договору № 1555-6317 від 22.05.2025, є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин, позивачем без належних нате правових підстав нарахована комісія за надання кредиту в розмірі 1155,00 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Укр кредит фінанс» про стягнення заборгованості за комісією, пов`язану наданням кредиту, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 1555-6317 від 22.05.2025, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі: 7700,00 гривень -основний борг; 17107,86 гривень- заборгованість по процентам; а всього 24807,86 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Судові витрати.
Питання щодо судового збору суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково 83,21%, відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2215,38 гривень сплаченого судового збору. 
Керуючись викладеним, ст.ст. 12, 81, 89, 133, 140, 141, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1555-6317 в розмірі 24807,86 гривень (двадцять чотири тисячі вісімсот сім гривень 86 коп), судовий збір у розмірі 2215,38 гривень (дві тисячі двісті п`ятнадцять гривень 38 коп) гривень.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд 26 офіс 407.
Відповідач:  ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 26 травня 2026 року.

Суддя Л.С.Фисун