Справа №: 343/586/26 
Провадження №: 2-о/343/62/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді – Тураша В. А.,
секретаря – Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, суд -
В С Т А Н О В И В:
В Долинський районний суд Івано-Франківської області 18.03.2026 поступила заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей.
Заявник просить ухвалити рішення, яким встановити факт самостійного утримання та виховання ним, ОСОБА_1 , неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , раніше перебував у шлюбі із ОСОБА_2 . Шлюб між ними розірвано рішенням Долинського районного суду у справі № 343/2009/25.
У них з ОСОБА_2 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
При ухваленні вищезазначеного судового рішення про розірвання шлюбу, суд визначив місце проживання молодшого сина з батьком, а старший син обрав своє проживання також з ним, ОСОБА_1 .
Окрім того, судом, цим же рішенням, було встановлено той факт, що неповнолітній син сторін по справі ОСОБА_5 , проживає разом з позивачем, який виховує його самостійно, а його дружина та мати дитини участі в його вихованні не приймає та матеріально дитину не забезпечує.
Також згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.10.2025, що складений начальником Служби у справах Івано-Франківської області Яремій Н.Б. та спеціалістом - юристом цієї служби Тисяк Д.В., мати дітей має 2 групу інвалідності з приводу психічного захворювання, протягом останнім трьох місяців відсутня за місцем проживання та зовсім не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, якими піклується батько, допомагають цьому бабуся та прабабуся по материній лінії. 
Повідомлення Відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУПН в Івано-
Франківській області № 1892138-2025 від 17.10.2025, підтверджує, що на підставі його звернення з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків було здійснено неодноразові телефонні дзвінки до ОСОБА_2 , однак, остання відмовилася від зустрічі та надання пояснень, а в подальшому не відповідала на телефонні дзвінки працівників поліції. Встановити місце її перебування не представилось можливим, оскільки вона постійно змінювала місце проживання.
Після розірвання шлюбу неповнолітні діти проживають разом із батьком за
адресою: 
АДРЕСА_1 та перебувають на його повному матеріальному забезпеченні та вихованні.
ОСОБА_2 проживає окремо та повністю самоусунулась від виконання своїх
батьківських обов`язків щодо дітей. Вона не бере участі у їх вихованні, не цікавиться
станом їхнього здоров`я, навчанням, розвитком та дозвіллям, не відвідує дітей, не
підтримує з ними належного спілкування та не надає будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання. Водночас вона не обмежена у праві спілкування з дітьми та має
можливість безперешкодно відвідувати їх у будь-який час, однак таким правом не
користується та не проявляє інтересу до життя дітей.
Усі витрати, пов`язані із забезпеченням належних умов життя, виховання, навчання
та розвитку дітей, несе особисто батько. Він самостійно забезпечує дітей усім
необхідним для їх повноцінного фізичного, духовного та соціального розвитку, піклується
про їх здоров`я, виховання та навчання.
Факт самостійного виховання та утримання дітей має для нього істотне
юридичне значення, оскільки підтверджує, що фактично саме він забезпечує належні умови для проживання, навчання, розвитку та виховання неповнолітніх дітей. 
Встановлення даного факту необхідне для належного підтвердження відсутності участі матері у виконанні батьківських обов`язків, забезпечення захисту прав та законних інтересів дітей, а також для можливості реалізації ним прав та обов`язків як особи, яка самостійно здійснює виховання та утримання дітей, у тому числі у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, навчальними та іншими установами.
Він, ОСОБА_1 не може отримати додаткову відпустку , як батько який виховує та
утримує дітей самостійно.
Також своєю негативною поведінкою ОСОБА_2 погано впливає на дітей. Вона
часто перебуває в нетверезому стані, вільний час проводить зі своїми подругами та
антисоціальними особами. Як вже зазначалось, вона не обмежена у зустрічі та
спілкуванні з дітьми, однак до дітей вона не приходить, не телефонує та не цікавиться ні
їх здоров`ям , ні їх самопочуттям, розвитком чи дозвіллям (а.с.1-5).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2026 цивільна справа № 343/586/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.22).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2026 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/586/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей. Призначено підготовче судове засідання (а.с.25).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2026, закрито підготовче провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання викликано сторони (а.с.33).
Заявник ОСОБА_1 та його представник – адвокат Кобилинець Т.В. (ордер серії АТ №1127710 а.с.7), в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Просили заяву задоволити.
Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судові засідання на неодноразові виклики не з`явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, шляхом направлення рекомендованої кореспонденції (судових повісток) (а.с.27) за адресою її реєстрації - АДРЕСА_1 (а.с.24), які повернулись в Долинський районний суд з відміткою "адресат відсутній" (а.с.39) а також шляхом оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про розгляд справи (а.с.36). 
Представник заінтересованої особи: Органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Долинської міської ради Яремій Н.Б. (довіреність №25/05-28/14в від 08.01.2026 а.с.41), в судовому засіданні вказала, що орган опіки та піклування не заперечує щодо задоволення заяви, оскільки ними було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, що проживає за адресою : АДРЕСА_1 та встановлено, що заявник ОСОБА_1 дійсно одноосібно виховує, отримує та піклується неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати дітей ОСОБА_2 має хронічне захворювання та являється особою з інвалідністю ІІ-ї групи. З літа 2025 року ОСОБА_2 покинула сім`ю та зовсім не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. 
Cуд, вислухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судові засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Відповідно до положень ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.
Відповідно до положень ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - встановлено, що відповідно до п. 4 ст. 273 ЦПК – в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. 
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
В даному випадку, метою встановлення юридичного факту є забезпечення захисту прав та законних інтересів дітей, а також для можливості реалізації заявником прав та обов`язків як особи, яка самостійно здійснює виховання та утримання дітей, у тому числі у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, навчальними та іншими установами.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02.10.2019 .
У ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 року), вказано, що суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.
Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст. 1 СК).
Ч. 1 ст. 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.
Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.
Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до положень ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про відпустки», одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі) надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів. 
З аналізу зазначеної норми вбачається, що законодавець пов`язує надання відповідних соціальних гарантій не лише з формальним сімейним статусом особи, а з фактичним здійсненням нею виховання та утримання дитини без участі другого з батьків.
Отже, визначальним критерієм для застосування положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відпустки» є фактичне виконання одним із батьків обов`язків щодо виховання, утримання та забезпечення дитини, що включає забезпечення її матеріальних, побутових, освітніх та інших життєвих потреб.
При розгляді відповідної справи щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, суд оцінює доводи і докази, які підтверджують відповідний факт, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.
До категорії чоловіків, які самостійно виховують та утримують дитину (дітей) віком до 18 років відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують та утримують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо.
Ст. 51 Конституції України, ч.ч. 2-3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. 
Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
На підставі вищенаведеного суд вважає, що встановлення факту утримання самостійно заявником своїх дітей впливає на можливість здійснення ним права на захист прав та інтересів дітей, в тому числі, на отримання щорічно додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів задля здійснення належним чином особисто своїх батьківських обов`язків, які покладені на нього Сімейним кодексом України, діяти в інтересах дітей у випадках передбачених Законом незалежно від волі матері дітей.
В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі і за час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 – син ОСОБА_6 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 а.с.11) та 16.01.2013 – син ОСОБА_5 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 а.с.12) .
Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2026, в справі №343/2009/25, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 21 вересня 2007 року виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, – розірвано. 
Визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою фактичного місця його проживання: АДРЕСА_1 (а.с.15-19).
У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07.05.2026, комісією в складі: начальника Служби у справах дітей Долинської міської ради Яремій Н.Б., провідного спеціаліста бухгалтера Служби у справах дітей Долинської міської ради Халацького Л.П. встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 спільно з двома дітьми: ОСОБА_5 , 2013 р.н. та ОСОБА_6 , 2009 р.н.. Сім`я проживає спільно з бабусею дітей по материнській лінії ОСОБА_7 та прабабусею ОСОБА_8 . Мати дітей, ОСОБА_2 зі слів обстежуваних має хронічне захворювання, ІІ гр. інвалідності, з літа 2025 року , покинула сім`ю та зовсім не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. На даний час батьки розлучені, діти проживають з батьком, який самостійно займається їх утриманням та вихованням (а.с.49).
Копія довідки видана сімейним педіатром ОСОБА_9 від 06.04.2026 свідчить про те, що дитина заявника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться під динамічними спостереженнями у сімейного педіатра, дитячого психіатра, дитячого ортопеда-травматолога з приводу наступних захворювань: F21,М42.0. (МКБ-10) (а.с.44).
Згідно довідки №63, виданої Малотур`янським ліцеєм Долинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_1 , батькові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 11 класу Малотур`янського ліцею та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 7 класу Малотур`янського ліцею від 23.03.2026 , мати дітей, ОСОБА_2 , контакту із ліцеєм не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Вихованням і утриманням дітей займається тільки батько (а.с.45).
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка - староста с.Мала Тур`я ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_1 характеризується по місцю проживання виключно з позитивної сторони. Він разом з двома неповнолітніми синами : ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , проживає по АДРЕСА_1 . Разом з ними проживає мати його колишньої дружини ОСОБА_11 та бабця ОСОБА_12 . Колишня дружини заявника - ОСОБА_2 характеризується з негативної сторони, вона часто пропадає невідомо де, на неї були неодноразові скарги від власників магазинів на її непрамомірні дії ( вчинення дрібних крадіжок) .Вона не займається виховання та утриманням дітей. Всі ці обов`язки щодо неповнолітніх синів , здійснює виключно батько ОСОБА_1 .
Заявник ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей, звернувся до суду з даною заявою.
Зазначає, що встановлення факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітніх дітей має для нього істотне юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна та реалізація ряду його особистих та майнових прав, а також впливає на права та інтереси дітей.
Зокрема, встановлення зазначеного факту необхідне заявнику для реалізації гарантій, передбачених Сімейним кодексом України, а також для отримання соціальних пільг, державних допомог та інших видів соціального забезпечення, передбачених законодавством України для осіб, які самостійно виховують дітей.
Крім того, встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей є необхідним заявнику для реалізації права на додаткову соціальну відпустку як одинокого батька, який виховує дітей без матері, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки».
Так, копія заяви ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ «Уніплит» Ю.В. Дубіва свідчить про те, що заявник звернувся із проханням надати йому додаткову соціальну відпустку як одинокому батькові, який виховує дитину без матері, тривалістю 10 календарних днів за 2026 рік, у період з 23 березня 2026 року по 01 квітня 2026 року. При цьому заробітну плату за час перебування у відпустці заявник просив виплатити разом із заробітною платою за березень 2026 року (а.с. 42).
Згідно з копією повідомлення-відмови № 09/15 від 20.03.2026, ТОВ «Уніплит» відмовило ОСОБА_1 у наданні зазначеної додаткової соціальної відпустки. Відмову мотивовано тим, що заявником не подано документи, які підтверджують його статус одинокого батька (а.с. 43).
Проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про те, що заявником доведено факт того, що він самостійно виховує та утримує своїх неповнолітніх дітей: сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Факту дистанційного виховання матір`ю ОСОБА_2 дітей судом не встановлено. 
Докази на підтвердження того, що вона в добровільному чи примусовому порядку утримує дітей (сплачує аліменти) – в матеріалах справи відсутні. 
Натомість довідка до акта огляду МСЕК серії ААД № 063649 від 10.10.2024 року та виписка із медичної карти стаціонарного хворого, видана КНП «ПОКЦПЗ Івано-Франківської обласної ради» 01.01.2026 за № 4, свідчать про те, що ОСОБА_2 страждає на психічне захворювання - шизоафективний розлад, змішаний тип, афективно-параноїдний синдром, а також є особою з інвалідністю II групи (а.с. 20–21).
Наведені обставини свідчать про об`єктивне обмеження можливості матері дітей належним чином здійснювати свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей, у зв`язку з чим фактичне забезпечення їх належного догляду, виховання та матеріального утримання здійснюється заявником ОСОБА_1 - самостійно.
Оцінивши наведені обставини у сукупності з дослідженими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що встановлення факту самостійного виховання та утримання заявником неповнолітніх дітей безпосередньо пов`язане з реалізацією ним передбачених законом трудових, соціальних та сімейних прав.
Подані заявником докази свідчать про наявність у нього реальної потреби у встановленні зазначеного юридичного факту, оскільки відсутність документа, який би підтверджував статус одинокого батька, стала підставою для відмови роботодавця у наданні додаткової соціальної відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки».
При цьому суд враховує, що чинне законодавство не містить вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись факт самостійного виховання батьком дитини без матері, а тому такий факт може бути встановлений судом на підставі належних, допустимих та достатніх доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені у справі обставини, а саме фактичне проживання дітей разом із заявником, здійснення ним їх утримання, виховання та забезпечення повсякденних потреб, а також відсутність належної участі матері у виконанні батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про доведеність факту самостійного виховання та утримання заявником неповнолітніх дітей.
Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення та необхідне йому для реалізації прав і гарантій, передбачених законодавством України.
На підставі викладеного, ст.ст. 3,15,19,55,56,141,150,155 Сімейного кодексу України,  ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,  керуючись ст.ст. 76-81, 89,259, 263-265, 273, 293,294,315,318 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей - задоволити.
Встановити факт , самостійного утримання та виховання ОСОБА_1 неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Заінтересовані особи:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Орган опіки та піклування : Служба у справах дітей Долинської міської ради, ЄРДПОУ:04054317, місце знаходження: проспект Незалежності,5, м.Долина, Калуського району, Івано-Франківської області, 77500.

Суддя Долинського районного суду      В.А. Тураш