БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.04.2026 
Справа № 497/1840/25 
Провадження № 2/497/227/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне

13.04.2026 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., без участі сторін, розглянувши заочно у приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
01.08.2025р. до суду надійшов вищевказаний позов, що пізніше був уточнений представником позивача, - про зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідачки заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10.10.2023р., для утримання двох їх малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а також – для утримання матері дітей – відповідачки ОСОБА_5 , – до досягнення трирічного віку молодшим з дітей – ОСОБА_3 , – шляхом припинення (скасування) стягнення аліментів з позивача ОСОБА_6 на користь відповідачки ОСОБА_5 для утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , та продовжувати стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки для утримання сина ОСОБА_8 , але замість аліментів у твердій грошовій сумі – продовжувати їх стягувати в розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) позивача. 
В обґрунтування своїх вимог позивач (його представник), посилається на те, що вищевказаним заочним рішенням суду з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки для утримання двох неповнолітніх дітей та для утримання її, відповідачки – до досягнення молодшим з дітей трирічного віку, однак, станом на теперішній час змінилися обставини, які були встановлені вищевказаним судовим рішенням, оскільки з 29.10.2024 року молодша дитина – малолітній ОСОБА_9 – проживає з батьком – з позивачем і його другою дружиною, що підтверджується Розпорядженням органу опіки Р.Молдови за №1207 про передачу ОСОБА_10 під опіку теперішньої дружини позивача – гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , Р. Моддова), – за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 ; таким чином, оскільки один з двох синів сторін тепер проживає з батьком і мачухою – з позивачем та його дружиною, – це свідчить про те, що відповідачка більше не здійснює догляду за цією дитиною, а тому розмір аліментів, що стягнуті рішенням суду на її користь з позивача, підлягає зменшенню.
Відповідачка, що зареєстрована, згідно наданих суду ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області довідок, разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , – була повідомлена судом належним чином про час та місце судового засідання судовою повісткою, яка не була вручена через відсутність адресата, до суду не прибула та не надавала письмових заперечень чи пояснень щодо предмету та підстав позову; крім того, суд повідомляв відповідачку про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб порталі судової влади України. Позивач/його представник подав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу без його участі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Тому судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочному порядку.
Розглянувши позов, вивчивши надані суду матеріали та дослідивши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Так, предметом позову є зменшення розміру аліментів з підстав того, що на день стягнення аліментів рішенням суду обидва сини сторін проживали з матір`ю – відповідачкою ОСОБА_5 , а тепер сторони дітей розділили – старший син – ОСОБА_12 – залишився проживати з матір`ю – відповідачкою ОСОБА_5 , а молодший син – ОСОБА_10 – наразі проживає з батьком – позивачем, що підтверджується наданими суду відповідними доказами, а тому продовження стягнення на користь відповідачки аліментів з позивача для утримання сина ОСОБА_10 – є безпідставним.
Щодо зменшення розміру стягнутих судом аліментів шляхом зміни виду аліментів з твердої суми на аліменти у частці від доходу, – то це, по суті, є різними підставами для подання позову до суду, хоча й переслідують однакову мету, оскільки фактичні обставини, що впливають на розмір та порядок виплат, можуть змінюватися з часом. Це може бути, наприклад, зміна матеріального стану платника, народження інших дітей або необхідність у додаткових витратах на дитину, і Законом регламентовано такий спосіб захисту прав дитини та того з батьків, з ким дитина проживає.
Українське законодавство передбачає два види аліментів – у твердій грошовій сумі та у виді частки доходів платника, а способи стягнення включають: добровільну угоду (укладену нотаріально), судовий наказ (найшвидший варіант), або позов про стягнення аліментів за рішенням суду, який розглядає як фактичні підстави (юридичні факти, що призвели до спору), так і правову підставу (посилання на конкретні статті законів чи нормативних актів). Суд має обов`язок самостійно встановити правову кваліфікацію правовідносин, навіть якщо позивач помилився у посиланні на норми права. Фактична підстава позову – це сукупність юридичних фактів, які обґрунтовують вимогу позивача. Незгода суду з правовим обґрунтуванням позовної заяви не є підставою для визнання її неподаною і повернення позивачу, а може бути розцінена як надмірний формалізм – адже саме така правова позиція висловлена КЦС ВС від 08.04.2020 Постанові №761/41071/19 (провадж.№61-2192св20).
Відповідно до ч.2ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» та т.8 ЗУ «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального, інтелектуального, і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя для розвитку дитини. Положеннями ст.141 СК України регламентовано, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а, відповідно до ст.180 СК України – батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Ч.1ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено чи збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів... А, п.23 Постанови Пленуму ВС України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я будь-кого з них,.. та в інших випадках. Відмінністю від від першого позову про стягнення (коли аліменти нараховуються з дня подання позову, ст.191 СК), зміна розміру стягнутих аліментів (ст.192 СК) діє лише на майбутнє – в новому розмірі аліменти сплачуються/стягуються з дня набрання законної сили рішенням про зміну їх розміру. А, ч.3ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частці від доходу їх платника (матері, батька) або у твердій грошовій сумі – за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, – разом з ким дитина проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений рішенням суду за позовом одержувача аліментів, але право позивача, у даному випадку, вимагати зміну розміру аліментів шляхом зміни виду (способу) аліментів не може заперечуватися, що висловлено в позиції ВС України у Постанові від 05.02.2014 (спр. №6-143цс-13), – відповідно до якої вимога про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, що зазначено ст.ст.182-184 СК України, – не може обумовлюватися разовим її здійсненням, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України, – згідно якої може мати підставою й зміну способу їх присудження. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не лише ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182,183,184). 
Так, відповідно до положень ст.183 СК України, – підставою зміни розміру аліментів може бути необхідність визначити способу їх присудження (у частці від заробітку (доходу). Для розрахунку розміру аліментів в разі відсутності постійного доходу в платника аліментів, – використовується розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (з народження і до 6-ти років, та з 6-ти до 18 років) – який визначається ЗУ «Про Державний бюджет України на (окремо кожний) рік», який кожного року збільшується, враховуючи інфляційні та економічні процеси в Україні, а іноді – й декілька разів на рік (1-3рази).
Відповідно до ч.1ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце у цій справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позові і які відповідачем не заперечувалися. 
Вивчивши надані суду матеріали і дослідивши докази, судом також встановлено наступне:
- рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10.10.2023р. (справа №497/1537/2023), з громадянина Р.Молдова, що має вид на проживання в Україні, та зареєстрований в м.Болград, – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), – на користь його (як було вказано в позові) дружини – теж громадянки ОСОБА_13 , що також має вид на проживання в Україні, та зареєстрована в м.Болград, – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), – стягнуто аліменти для утримання двох їхніх спільних дітей, що є громадянами України: ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 – в твердій грошовій сумі, – в розмірі по 30000 (тридцять тисяч) гривень на кожного з дітей щомісячно, але не менш, ніж передбачені законодавством 50 % прожиткового мінімуму, визначених законодавством для дитини відповідного віку, – з дня звернення позивачки до суду з тим позовом – з 10.07.2023р. і до повноліття кожного з дітей, зокрема, – до ІНФОРМАЦІЯ_6 – до повноліття молодшого сина - ОСОБА_10 , зі щорічною індексацією цих сум відповідно до Закону; а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти для її утримання в твердій грошовій сумі – в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісячно, – до досягнення молодшим з синів трирічного віку, а саме, – з 10.07.2023р. і до 13.04.2024р.;
- однак, станом на теперішній час молодша дитина сторін – малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком, що підтверджується Розпорядженням Республіки Молдови №1207 про передачу його під опіку громадянки Р.Молдова ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_13 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 , яка, на твердження позивача, – є його дружиною та, відповідно, мачухою його дитини (а.с.5);
- згідно заяви відповідачки ОСОБА_5 від 28.10.2024р. на ім`я начальника ГУ охорони здоров`я та соц..захисту АТО Гагаузія, копія якої надана суду, – відповідачка надала письмову згоду на те, що старший син її і позивача – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишається проживати з нею, а молодший син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – залишається проживати з її колишнім чоловіком і батьком дитини – ОСОБА_16 ; вона зобов`язується не стягувати аліменти для утримування дитини; з цих її пояснень вбачається, що шлюб між сторонами було розірвано 11.09.2023р, а/з106 (а.с.6);
- згідно заяви позивача ОСОБА_17 від 28.10.2024р., він також надав таку саму письмову згоду про те, що старший його і відповідачки син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишається проживати з матір`ю дитини – відповідачкою ОСОБА_18 , а молодший син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – залишається проживати разом ним, позивачем ОСОБА_17 , він зобов`язується не стягувати аліменти для утримування цієї дитини.
Враховуючи право позивача на зміну розміру і способу стягнення аліментів в інтересах дитини, яка з ним проживає (для її належного матеріального забезпечення з врахуванням його доходів і матеріальних можливостей, відомості про які суду не надані), – яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дітей, та – з урахуванням віку і потреб обох дітей сторін, що наразі проживають окремо – кожний зі своїм з батьків, та з врахїуванням обох батьків - про яких відсутні відомості щодо наявності перешкод для правлештування і отримання доходів, керуючись принципом розумності і справедливості, суд вважає обґрунтованою вимогу позову про зміну виду стягнення аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки для утримання одного з двох синів сторін – який залишився проживати з матір`ю, для його утримання, – не в твердій грошовій сумі, як було визначено судовим рішенням, а в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, – що не заборонено чинним законодавством України. Такий спосіб стягнення і розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам кожного з синів сторін, оскільки так вважає позивач, виходячи зі своїх можливостей, та відсутністю заперечень з боку відповідачки, а також – матеріальному становищу сторін у справі, з огляду на відсутність відомостей про доходи позивача і відповідача, та з огляду на те, що суд ухвалює рішення на підставі наданих доказів керуючись Цивільним процесуальним кодексом України (ЦПКУ), зокрема, – положеннями наступних статей.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 89 ЦПК України регламентовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
А, згідно положень ст.264 ЦПК України, суд, під час ухвалення рішення, вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються.
Так, у даному випадку, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на розмір, що визначається часткою від заробітку (доходів) позивача, і просить продовжувати стягувати з нього, позивача на користь відповідачки аліменти для утримання сина ОСОБА_12 , який проживає з відповідачкою – в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, що встановлений законом України для дитини відповідного віку.
В новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу ВС України в п.23 Постанови Пленуму №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Станом на теперішній час чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.ч.1,2ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 СК України регламентовано, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина… інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін згідно ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017 в ред. ЗУ №2475-VIII від 03.07.2018). Той з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі на одну дитину – 1 / 4, на двох – 1 / 3, на трьох і більше – 1 / 2 частини заробітку (усіх доходів) платника аліментів, але не більше 10-ти п.м. на дитину відповідного віку. Ст.179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, – які є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням – в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання та на самостійне одержання аліментів – відповідно до ЦК України. Платник аліментів має право контролювати витрати коштів за цільовим призначенням (на дитину) шляхом звернення з відповідною заявою до органу опіки та піклування, який здійснює безпосередньо контроль за цільовим витрачанням аліментів, відповідно до ст.186 СК України.
Згідно чинного законодавства, один з батьків може вимагати аліменти з іншого, навіть якщо діти розділені, оскільки, відповідно до ст.ст.180-183 СК України, аліменти сплачує той з батьків, хто проживає окремо, – на користь того, з ким залишилася дитина – в разі, якщо інший з батьків (батько/мати) не бере участі в утриманні добровільно. Навіть якщо одна дитина залишилася проживати з матір`ю, а друга — з батьком, обов`язок утримувати дитину в обох батьків не зникає, а, в разі, якщо один з батьків має значно вищий дохід, ніж інший – він може бути зобов`язаний платити аліменти на дитину, що проживає з менш забезпеченим з батьків. Батьки можуть домовитися не сплачувати аліменти один одному, купуючи речі дітям самостійно, або укласти договір (нотаріальний) про розмір виплат. Але, якщо домовленість між батьками відсутня, питання вирішується у судовому порядку, суд враховує доходи обох сторін. Найчастіше в таких випадках той з батьків, хто має вищий дохід, сплачує різницю на утримання дитини, що проживає з менш забезпеченим з батьків.
У даному випадку вбачається наявність домовленості між позивачем і відповідачем з питань утримування дітей. яких вони розділили, оскільки, виходячи з їх вищевказаних заяв, кожен з них зобов`язався не стягувати аліменти для утримання дитини, яка з ним залишилася проживати; інших доказів і відомостей матеріального стану сторін або домовленостей між ними матеріали справи не містять, як і не містять заперечень відповідача на вимоги позивача.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є достатньо обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню – лише в частині зміни розміру аліментів – його зменшення – що стягнуті з позивача на користь відповідачки – шляхом припинення їх стягнення на сина ОСОБА_10 , проживання якого з матір`ю припинено за добровільною згодою сторін, та аліменти слід продовжувати стягувати з позивача лише для утримування відповідачкою другого з двох синів сторін – в розмірі 1 / 4 частки доходів позивача, оскільки він вважає доцільним саме такий вид аліментів, виходячи з інтересів другого сина, який тепер проживає з ним, і навіть просить про це суд, і такий спосіб ніяким чином не суперечить вимогам чинного законодавства, яке не має заборони щодо цього, та враховуючи те, що сторони самі визначили місце проживання кожного зі своїх двох дітей – один з матір`ю, а другий – з батьком, зобов`язавшись утримувати самостійно ту дитину, яка з ним проживає, адже письмово повідомили, що не мають наміру щодо стягнення аліментів, тим не менш, позивач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь відповідача, маючи намір брати участь в утримуванні дитини, яка залишилася проживати з іншим з батьків; при чому суд враховує відсутність заперечень відповідача проти цього, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які були стягнути з позивача на користь відповідачки для утримування трьох осіб – двох дітей і їх матері, – підлягає зменшенню – з позивача слід продовжувати стягувати на користь відповідачки аліменти для утримування лише однієї дитини, яка з відповідачкою залишилася проживати, враховуючи, що друга дитина тепер проживає з батьком, а строк стягнення аліментів для утримування відповідачки закінчився з виповненням дитині трирічного віку, тим більше, саме ця дитина тепер проживає з батьком, тобто, з позивача на користь відповідачки слід продовжувати стягувати аліменти для утримування їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі, що визначений позивачем, оскільки він на це погоджується добровільно, – з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_7 , на що заперечення з боку відповідачки відсутні.
Вимога позову про скасування (припинення стягнення) аліментів з позивача на користь відповідачки, для її утримання, – в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісячно, – до досягнення дитиною трирічного віку – з 10.07.2023р. і до ІНФОРМАЦІЯ_8 , – задоволенню не підлягає, оскільки, згідно з нормами сімейного та цивільного законодавства України, суд не має права скасувати стягнуті аліменти за минулий період (заборгованість), якщо рішення суду, за яким вони стягувалися, набрало законної сили, адже матеріали справи не містять відомостей про оскарження в апеляційному порядку вищевказаного рішення Болградського районного суду Одеської області від 10.10.2023р. (у справі №497/1537/2023) про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів, а тому є таке, що має законну силу і підлягає виконанню до набрання законної сили рішенням про зміну розміру і способу цих аліментів стосовно тих же осіб і з тих же підстав, у даному випадку – рішенням суду про продовження стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки.
Так, аліменти, як кошти, надані фізичній особі як засіб до існування, – не підлягають поверненню, якщо їх виплата здійснена добровільно або на підставі рішення суду, навіть якщо таке рішення було згодом скасоване, адже аліменти, виплачені за минулий час, не можуть бути повернуті, навіть якщо вони вважаються "безпідставно набутим майном", – що регламентовано ст.1215 ЦК України (повернення аліментів, стягнутих за минулий період, можливе лише у виняткових випадках, наприклад, якщо було встановлено, що рішення про їх стягнення було постановлене на підставі підроблених документів або рахункової помилки, та й то – за умови, що ці обставини були доведені у судовому порядку – у такому випадку платник може просити суд звільнити від сплати заборгованості – що визначено ст.197 СК України, і за умови, якщо вона виникла через тяжку хворобу або інші обставини, що мають істотне значення).
Таким чином, у зв`язку із зміною розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки через суттєву зміну обставин – у зв`язку з тим, що сторони домовилися, що один з їх двох синів тепер буде проживати з матір`ю, а другий – з батьком, а також, з огляду на вимогу позову про зміну визначення розміру аліментів, виходячи не з твердої грошової суми, а з частки від доходів, – підлягає припиненню стягнення аліментів, яке здійснюється на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 10.10.2023р., – в день набрання законної сили цим рішенням суду. 
Відповідно до ч.ч.1,2ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Тому, оскільки згідно п.3ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються, а судові витрати в разі задоволення позову покладаються на відповідача, – з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір згідно з ч.6ст.141 ЦПК України – у встановленому законом розмірі - 1331,2грн.
На підставі ст.ст.141,180-182,184,191,192 СК України та керуючись ст.ст.12,13,80,82,141,142, 206,247,263-265,268,273,274-279,354-355 ЦПК України і ст.1215 ЦК України, суд

ухвалив: 
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. 
Зменшити розмір аліментів, що були стягнені заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10.10.2021р. з ОСОБА_1 , – наступним чином: 
- продовжити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), – на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), – для утримання їхнього спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , – в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходів позивача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, – починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття – до ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
- припинити стягувати аліменти з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для утримання його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тепер проживає з ним, – з дня набрання цим рішенням суду законної сили.
Відмовити у задоволенні позову в частині припинення стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 , для її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, – у зв`язку з закінченням такого строку станом на день звернення позивача з цим позовом до суду і автоматичним припиненням стягнення цих аліментів. 
Після набрання цим рішенням суду законної сили припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10.10.2023року (у справі №497/1537/2023) та продовжувати стягувати аліменти з позивача в розмірі, що визначені даним судовим рішенням.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20коп.(на рахунок UA908999980313111256000026001 отримувач – ГУК у м.Києві/22030106, ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету -22030106).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, після чого рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 13.04.2026 року. 

Суддя А.В. Кравцова