Справа № 539/4639/25
Провадження № 2/539/113/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Гуменюк Г.М.
за участю секретарів судового засідання Коновал Т.Г., Ануфрієвої Н.М.
представника позивача Лиходій Ю.С.
відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
представника відповідачів ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання укладеними додаткових угод та відсутність права оренди земельних ділянок, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі №б/н від 05.02.2015 року з ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у  ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки площею 3,3190га, кадастровий номер 5322887900:04:001:0146, номер запису про інше речове право 58679786;визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі №б/н від 05.02.2015 року з ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у  ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки площею 3,1893га, кадастровий номер 5322887900:04:001:0157, номер запису про інше речове право 58679065.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» укладено Договір оренди землі №б/н від 05 лютого 2015 року (земельна ділянка площею 3,3190га, згідно витягу ДЗК площа складає: 3,3190 га, кадастровий номер земельної ділянки 5322887900:04:001:0146) і Додаткову угоду від 17.07.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.02.2015 року (номер запису про інше речове право: 8766068) та Договір оренди землі №б/н від 05 лютого 2015 року (земельна ділянка площею 3,1893 га, кадастровий номер земельної ділянки 5322887900:04:001:0157) і Додаткову угоду від 17.07.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.02.2015 року (номер запису про інше речове право: 8765938).
Відповідно до п. 8 вищезазначених договорів оренди землі, Договори укладено на строком до 15.02.2025року.
У зв`язку із закінченням 15.02.2025 строку дії Договору, на виконання п.19 Договору оренди Позивачем 30.11.2024 спрямовано Відповідачу лист-повідомлення вих. № 207 про намір продовжити дію Договору оренди землі № б/н від 05 лютого 2015 року вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача та лист-повідомлення вих. № 208 про намір продовжити дію Договору оренди землі № б/н від 05 лютого 2015 року вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача.
До цих листів додано по два оригінальних примірника додаткової угоди про продовження дії договору, підписані зі сторони орендаря.
Відповідач 05.12.2024 отримав вищезазначені повідомлення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист Відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк.
Таким, чином, Позивач вважає поновленим Договір оренди землі № б/н від 25.04.2018 на підставі частини п`ятої та шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), а тому наявні підстави для визнання укладеними Додаткових угод про поновлення строку його дії в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, переважне право Позивача потребує судового захисту та відновленню шляхом визнання укладеними додаткових угоддо договорів оренди землі №б/н від 05.02.2015 року з ОСОБА_1 та визнання відсутнім у  ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки площею 3,3190га, кадастровий номер 5322887900:04:001:0146, номер запису про інше речове право 58679786 та права оренди земельної ділянки площею 3,1893га, кадастровий номер 5322887900:04:001:0157, номер запису про інше речове право 58679065.
16.09.2025 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимог ст.175, 177 ЦПК України та надано п`ятиденний термін для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 29.09.2025 року у справі відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
13.10.2025 року представником відповідача Поповою І.П. подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує обставини та підстави позову, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та просить суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 листами – повідомленнями від 12 вересня 2024 року, як власниця земельних ділянок, повідомила Позивача, що не має наміру укладати з останнім нові договори оренди землі чи пролонгувати попередні договори оренди землі від 05.02.2015 року, просила утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали відразу після закінчення строку дії Договору оренди використовувати землю для власних потреб.
17.02.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договори оренди землі, за якими орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування строком на 10 років земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322887900:04:001:0146 та кадастровий номер земельної ділянки 5322887900:04:001:0157. 
Крім того, позивач не є добросовісним орендарем, та неналежно виконував умови договору, оскільки порушував строки виплати орендної плати, а саме, орендна плата за 2024 рік була виплачена 16.01.2025 року та 28.02.2025 року, хоча строк її виплати був 31 грудня 2024 року. А орендна плата за січень 2025 та за період 01.02.2025 по 15.02.2025 року до цього часу залишається невиплаченою.
Таким чином, ТОВ «РАЙЗ-СХІД» не є орендарем, який належним чином виконував умови договору оренди, а тому не має переважного права на укладення договору оренди на новий строк згідно ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, що діяла в момент виникнення спірних правовідносин).
17.10.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій сторона позивача не погоджується з доводами викладеними у відзиві.
13.11.2025 року представником відповідача Поповою І.П. подано заперечення на відповідь на відзив, у якому сторона відповідача стверджує, що позивач не добросовісним орендарем, який належно виконував обов`язки, а саме порушував строки виплати орендної плати. Стороною відповідача надано належні та допустимі докази направлення заперечення на укладання додаткової угоди до договору оренди землі.
Ухвалою суду від 20.01.2026 року у справі закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із обґрунтувань наведених у заявах по суті справи, що зводяться до того, що у позивача наявне переважне право поновлення Договору оренди на новий строк, ОСОБА_1 було отримано лист повідомлення з проектами додаткових угод, однак у місячний термін вона не повідомила про прийняте нею рішення, додаткові угоди підписані не були.
У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову, надавши суду пояснення аналогічні тим, що надані у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомила, що особисто приїздила на офіс ТОВ «Райз-Схід» та повідомила позивачу про небажання продовжувати строк дії договорів, також пояснила суду що мало місце несвоєчасне отримання орендної плати та грубе відношення до неї зі сторони працівників ТОВ «Райз-Схід», окрім того адвокатом було оформлено та надіслано лист позивачу, який отримано представником ТОВ «Райз-Схід», і самим же позивачем було виділено згідно технічної документації земельну ділянку, виставлено точки та відорено від тих земельних ділянок які в подальшому оброблялися ТОВ «Райз-Схід». Просила відмовити в задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що між ним та ОСОБА_1 17.02.2025 року було укладено договори оренди землі строком на 10 років, з того часу земельні ділянки обробляються та використовуються ним, щодо задоволення позову ТОВ «Райз-Схід» заперечив.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» укладено Договір оренди землі №б/н від 05 лютого 2015 року (земельна ділянка площею 3,3190га, згідно витягу ДЗК площа складає: 3,3190 га, кадастровий номер земельної ділянки 5322887900:04:001:0146) і Додаткову угоду від 17.07.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.02.2015 року (номер запису про інше речове право: 8766068) та Договір оренди землі №б/н від 05 лютого 2015 року (земельна ділянка площею 3,1893 га, кадастровий номер земельної ділянки 5322887900:04:001:0157) і Додаткову угоду від 17.07.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.02.2015 року (номер запису про інше речове право: 8765938).
Відповідно п.10 вищевказаних договорів строк договору складає 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар, має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Абзацом 2 п.19 договорів встановлено, що у питаннях поновлення договору оренди землі сторони керуються ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Зокрема, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше за 2 місяці до спливу строку договору оренди землі. При цьому орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі, укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю, у місячний строк з дати отримання листа-повідомлення від орендаря, орендодавець на вправляє лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Листами-повідомленнями відповідача ОСОБА_1 від 12.09.2024 року, позивача було повідомлено про не бажання поновлювати дію договорів і намір самостійно обробляти орендовані позивачем земельні ділянки і використовувати її для власних потреб на свій розсуд та просила утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали б після закінчення строку дії договорів використовувати належній їй земельні ділянки.
Листи повідомлення були направлені позивачу 12.09.2024 року рекомендованим листом з повідомлення про вручення з описом вкладення та отримані ним 17.09.2024 року.
У зв`язку із закінченням 15.02.2025 строку дії Договору, на виконання п.19 Договору оренди позивачем 30.11.2024 спрямовано Відповідачу лист-повідомлення вих. № 207 про намір продовжити дію Договору оренди землі №б/н від 05 лютого 2015 року вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача та лист-повідомлення вих. № 208 про намір продовжити дію Договору оренди землі № б/н від 05 лютого 2015 року вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача.
Відповідно до рекомендованих повідомлень, відповідач ОСОБА_1 отримала вищевказані повідомлення 03.12.2024 року, що не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні.
17.02.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договори оренди землі, за якими орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування строком на 10 років земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322887900:04:001:0146 та кадастровий номер земельної ділянки 5322887900:04:001:0157.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №414612318 від 21.02.2025 року та витягу з Державного реєстру речових прав №414606214 від 21.02.2025 року інше речове право зареєстровано в органах державної реєстрації.
Частиною 4 статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно з частиною 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
За змістом частини 1 статті 93 ЗК України, статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Отже, зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.
Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд.
У постанові від 28.09.2020 року (справа № 272/440/18) Верховний Суд зазначив, правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист- повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.
Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.
Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).
Установивши, що сторони за договором менше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору оренди не досягли згоди щодо умов договору оренди на новий строк, орендарем не надано договору з умовами, які б були погоджені орендодавцем, а також те, що власник земельної ділянки-орендодавець у своєму листі-повідомленні вказував на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі на певних умовах, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що переважне право позивача не порушено й не підлягає відновленню в обраний ним спосіб.
Так, наявність обґрунтованих заперечень зі сторони орендодавця стосовно поновлення договору з орендарем дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке передбачено положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі» і може підлягати захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено, а отже заявлений позов задоволенню не підлягає як правильно встановив суд апеляційної інстанції.
Абзацом 2 п.19 договорів встановлено, що у питаннях поновлення договору оренди землі сторони керуються ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Зокрема, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше за 2 місяці до спливу строку договору оренди землі. При цьому орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі, укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю, у місячний строк з дати отримання листа-повідомлення від орендаря, орендодавець на вправляє лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
ТОВ «Райз-схід» 30.11.2024 року було направлено Листи-повідомлення №207 та №208 про намір продовжити строк дії договорів оренди землі від 05.02.2015 року, які були отриманні відповідачем ОСОБА_1 03.12.2024 року. Вищевказані обставини визнані відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні. 
У додатках до Листів-повідомлень №207 та №208 від 30.11.2024 року зазначено по два оригінальних примірники додаткових угод №б/н від 05.02.2015 року, однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами направлення відповідачу примірників додаткових угод, оскільки рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить опису вкладення.
Крім того ч.1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. 
В постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №594/376/17-ц (провадження №14-65цс18), від 21.11.2018 року у справі №530/212/17 (провадження №14-330цс18) згідно з якими для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа – повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
Як встановлено у судовому засіданні позивач неналежно виконував свої обов`язки за договором, що проявлялося у вигляді несвоєчасної оплати орендної плати, зокрема орендна плата за 2024 рік була сплачена 28.02.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією №8262 від 28.02.2025 року, яка надана позивачем.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. ч.1, 5, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи те, що мало місце неналежне виконання обов`язків зі сторони позивача за договором оренди землі у вигляді несвоєчасної оплати орендної плати та відсутності бажання відповідача ОСОБА_1 щодо продовження договорів оренди землі №б/н від 05.02.2015 року, про що було повідомлено позивача як в усному порядку так і письмово, окрім того мало місце припинення користування земельними ділянками та виділення земельних ділянок з боку ТОВ «Райз-схід», суд приходить до переконання що позовні вимоги ТОВ «Райз-схід» задоволенню не підлягають.
На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати з розгляду справи покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання укладеними додаткових угод та відсутність права оренди земельних ділянок – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», код ЄДРПОУ 41104731, місце знаходження: Полтавська область, Миргородський район, місто Лохвиця, вулиця Аеродромна, будинок 1/1;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя Г.М. Гуменюк