Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/1837/26
Номер провадження2/711/1614/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

10 червня 2026 року 

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Кондрацької Н.М.
за участю секретаря Мелещенко О.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції рф про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:
До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся ОСОБА_1 з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації моральну шкоду в розмірі 5 000 000 грн. 
У позовній заяві зазначає, що він до повномасштабного вторгнення рф на територію України, разом зі своєю сім`єю проживав за адресою: АДРЕСА_1 зі своєю сім`єю жінка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та четверо їх спільних дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Позивач багато років займався сільським господарством, тваринництвом, мав стабільний дохід, що забезпечувало сім`ї гідне існування і забезпечення потреб.
Також позивач мав будинок на 7 кімнат, земельні ділянки загальною площею 17,64 га (2,0 га, 5,17 га, 5,20 га, 5,2791 га).
Станом на початок широкомасштабного вторгнення рф на територію України позивач мав у власності 6 корів, 2 річні теляти, 80 качок, 50 курей, які не тільки забезпечували молоком і м?ясом сім?ю, але реалізовувались, як залишки продукції на ринку.
На 7 га землі вирощувалась сільхозпродукцію (зерно, сіно), яка забезпечувала потреби сім?ї, також продавались залишки продукції, 10 га землі позивач здавав в оренду і мав від цього стабільний дохід у вигляді орендної плати.
Загалом сільськогосподарське виробництво забезпечувало стабільний річний дохід у розмірі приблизно 250 - 300 тисяч грн. Отже, земля кормила у прямому сенсі цього слова.
Для ведення сільськогосподарського виробництва і тваринництва позивач мав у власності всі необхідні технічні засоби для обробітку землі та реалізації продукції, а саме: Трактор ЮМ3-6АКЛ 199, культиватор (суцільний), дискова борона, коса роторна (навісна), граблі ( навісні) на трактор, плуг 3-х корпусний (навісний) на трактор, причеп -платформа для перевезення сіна в тюках, причеп зерновий 2-х осний, причеп зерновий 1-но осний, оприскувач навісний.
Для зберігання зерна був комор.
3 перших днів навали, окупанти прицільним вогнем знищували об?єкти життєзабезпечення Маріупольськомо району, до складу якого входить с. Новоянисоль. Зокрема, комунальні підприємства та техніку, склади з продовольством та медикаментами, вежі мобільних операторів та лінії електропередачі, помпові станції та магістральний водопровід із резервного водосховища. Ситуація стрімко погіршувалась. В село заходила велика кількість озброєних диверсійних груп, посилювалися обстріли з артилерії, авіації, та інших видів озброєння. Оскільки село розташоване поблизу Нікольського та Маріуполя, воно потрапило під контроль рф у період активних бойових дій у цьому напрямку, до завершення повної окупації Маріуполя 21 травня 2022 року.
3 початку вторгнення російських військ на територію України Маріупольському районі і, відповідно, в с. Новоянисоль, на вулиці було дуже холодно, до -12 градусів морозу, в будинку стало неможливо зігрітися, бо наприкінці лютого не стало електричної енергії, води та газу. Не стало також зв`язку, тому, мешканці села, опинилися в умовах повної ізоляції. Проблеми були в їжі, хліба не було зовсім. З початку березня обстріли тривали цілодобово.
Російська федерація навмисно створила гуманітарну кризу, люди помирали від нестачі ліків та медичного обслуговування, також застосувала тактику голоду, оскільки мала намір завдати шкоди значній кількості мирних жителів Маріупольського району.
Будинок позивача був обладнаний підвалом, в якому можна було переховуватись від російських обстрілів. Тому з кінця лютого він з сім`єю переховувалися у підвалі, було дуже холодно і страшно, щоб не змерзнути вони кутались у весь одяг, який був, в підвал знесли всі ковдри, але це не спасало від холоду, для всіх це був невимовний жах та стрес. До початку квітня переховувались у підвалі.
Позивач та його дружина переживали в першу чергу за життя і здоров?я своїх дітей, оскільки вони були налякані обстрілами, вони не могли їх обігріти, накормити і захистити. Всі були в постійному стресі і відчаї, бо обстрілам не було кінця і не було надії вижити.
В березні в село зайшли військові російської федерації і це зробило неможливим залишатися в рідному домі. 08 квітня 2022 року до будинку увірвалися 7 осіб в камуфляжній формі, це були військовослужбовці рф. Вони проводили т.з «зачистку» - обшук з метою виявлення зброї, документів, які б підтверджували зв?язок із ЗСУ і вказувало би на ставлення до війни взагалі і до російської окупації зокрема, бо їм стало відомо, що позивач і його старший син ОСОБА_7 є учасниками бойових дій. Більш того, син ОСОБА_7 з 2020 року служив у складі ЗСУ.
Під час обшуку вони вимагали підтвердити це і видати будь-які докази цього: документи або якусь військову символіку. Під час нападу на будинок вони розгромили в ньому все, що тільки могли: потрощили меблі, ледь не зірвали підлогу. Також російські військові били позивача, погрожували розстрілом, морально знущалися, обзивали всю сім?ю зрадниками, фашистами, бандеровцями. Цей кошмар відбувався декілька годин на очах переляканих дітей, які отримали моральну травму і це відобразилося на їх здоров?ї.
Позивач 15 квітня 2022 року зі своєю сім?єю вирвався з окупації на власному автомобілі, але цей шлях закарбувався на все життя у свідомості, оскільки це був суцільний жах, страх і відчай. Вони виїжджали по маршруту Новоянисоль - Бердянськ - Орехово - Запоріжжя - Дніпро - Черкаський район, с. Косарі. Під час евакуації прийшлось проходити численні перевірки на окупаційних блок -постах, яких було більше 25 - ти на всьому шляху. Окупанти знущалися, обшукували, роздягали позивача і старшого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після проходження перевірки і дозволу на подальший путь стріляли навздогін поверх машини. Це був страх і жах, який неможливо було спокійно пережити. Оскільки весь путь зайняв 2 доби, то позивач за цей час постарів, бо іноді втрачав надію на те, що виїдуть неушкодженими та був страх, що взагалі не виїдуть на вільну від окупації територію України.
Позивач, його дружина і троє дітей, наймолодшому з яких, Єгору, на той час було повних 6 років, пережили страх і жах, який відобразився на здоров?ї, всі до сьогоднішнього дня не можуть адаптуватися но нових умов проживання, оскільки все своє життя прожили в сільській місцевості у власному будинку, а тепер змінили вже два місця проживання. Спочатку оселилися в с. Косарі Черкаського району, де прожили близько року, але змушені були шукати інше житло, оскільки умови проживання були дуже погані - хата була дуже сира і холодна, жили наче в підвалі. Через рік знайшли нове житло в м. Черкаси і переїхали в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.04.2024 N?7101-5003266192. 
Евакуація і пережиті страхи відобразилися на здоров?ї позивача, він постійно перебуває у депресії і стані страху за своє життя і здоров?я, а також життя і здоров?я всіх своїх рідних, страх переслідує до сьогоднішнього дня і став причиною погіршення здоров?я. Оскільки він вже мав серцево - судинне захворювання: був визнаний особою з інвалідністю 2 групи, пов?язаною із проходженням військової служби, має статус учасника бойових дій, станом на сьогоднішній день перебуває на обліку у кардіолога, психіатра і проходить періодичні лікування з діагнозами: стенокардія напруги ФК ІІ. Атеросклеротичний кардіосклероз. Пароксизмальна форма ФП. Часті приступи НСТ, екстрасистолічна аритмія по даним Холтер. Гіпертонічна хвороба III, ст.3, ризик 4. Гіпертензивне серце. СН П А з збереженою ФВ Л ІІ. Супутній 148,00. Фібриляція та тріпотіння передсердь. супутній 111,90 Гіпертензивна ( гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності.
3 початку 2025 року стан здоров?я різко погіршився і лікарем - психіатром був встановлений новий діагноз: соматоформні розлади F45.8. Призначено лікування.
Молодший син ОСОБА_9 після перенесених страхів окупації і евакуації має ряд психологічних, соматичних і психіатричних захворювань, погано навчається, не може знайти спільну мову з однолітками, має дисграфію, порушений фонематичний слух, скрежет зубами під час нічного сну. Діагноз: мінімальна мозкова дисфункція. Також син ОСОБА_9 перебуває на обліку і лікується у дитячого лікаря - психіатра, яким встановлено діагноз: F90.00. Розлади рухової активності та уваги. У зв?язку з чим постійно приймає ліки : атомоксетин, когнум, кіндер гліцин, фломма.
Саме внаслідок збройної агресії рф проти України, позивач зазнав значної моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, зумовлених перебуванням у межах населеного пункту, який на початку повномасштабного вторгнення опинився під постійними ворожими обстрілами, що становило безпосередню загрозу для його життя та здоров`я, а також для здоров?я і життя близьких і рідних, протиправним позбавленням права володіння, користування та вільного розпорядження всім належним майном - будинком, а також землею загальною площею 17, 64 га. Крім цього позивач втратив домашніх тварин, сільськогосподарську техніку - все те, що забезпечувало гідне життя, стабільний дохід, можливість жити самому і забезпечувати свою родину, він втратив головне джерело снування. Він сільський мешканець і не пристосований до життя без землі, це його дуже гнітить, він не може прокормити свою сім?ю і забезпечити їм належне існування, оскільки сам хворіє і є особою з інвалідністю. Виживає тільки за рахунок допомоги старшого сина ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем і допомагає родині грошима. Це його пригнічує і тривожить, він не може спати, скільки перебуває у важкій депресії внаслідок моральних страждань із- за понесених втрат, а також постійних переживань за сина, який боронить державу. 3 24 лютого 2022 року відчуває значні та триваючі душевні страждання, що викликані позбавленням звичного ритму життя та налагодженого побуту, можливістю володіти і користуватися належним на праві власності майном вести повноцінне життя, втратою нормальних життєвих зв?язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, вимушеним пристосуванням до нових життєвих умов та відновленням прийнятного для себе рівня життя, пошуком роботи та фінансів, перебуванням у пригніченому стані, зниженням життєвого тонусу і погіршення загального самопочуття та стану здоров?я. В селі Новоянисоль позивач був повноцінним головою великою родини, забезпечував сім?ю всім необхідним. а тепер - безхатько з купою хвороб і нестабільною психікою. Це впливає на моральний стан всієї родини, серед яких є ще дві неповнолітні дитини, яких треба ставити на ноги, а позивач не в змозі це зробити.
Указує, що внаслідок збройної агресії рф було порушено низку прав, передбачених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, IV Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту.
Зазначені дії призвели до втрати належного житла та майна, роботи, підтримки та надії на повернення додому. Російська федерація зіпсувала його і життя його родини, що завдає невимовного душевного болю і страждань, які не вилікувати ліками, він про це постійно думає. 
Отже, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, істотних порушень конституційних прав, умисного характеру агресивних дій рф, завданий душевний біль, безперервні страждання через війну, втрату майна, всього пережитого, що в подальшому відобразилося на стані здоров?я, вважаю, що йому спричинено моральну шкоду, і справедливою компенсацією якої може бути стягнення грошового відшкодування з відповідача у розмірі 5 000 000 грн, які просить стягнути з відповідача, що за офіційним курсом Національного банку України день подачі позовної заяви до суду (26.02.2026 р.) становить 114 968,96 долар США або 98 522,17 Євро.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У заяві від 05.05.2026 та 27.05.2026 просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задоволити та не заперечував щодо винесення заочного рішення суду.
Відповідач держава російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації (її представник) у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено, хоча про місце, день і час розгляду справи було судом повідомлено належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов відповідач не надав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до роз`яснень Міністерства закордонних справ, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України МЗС України 24.02.2022 нотифікувало МЗС рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, які були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між країнами від 14.02.1992. відтак, діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції 1961 року.
Отже, подальше отримання згоди рф на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів у даній категорії справ до російської сторони дипломатичними каналами унеможливлюється.
З інформації на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» за посиланнями в мережі Інтернет https://www.ukrposhta.ua/ua/news/57624-poshti-svitu-ogoloshujut-rosii-poshtovu-blokadu, відомо, що АТ «Укрпошта» припинила доставку поштових відправлень до/з Російської Федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.
За інформацією Міністерства закордонних справ України 24.02.2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території росії та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади рф за посередництва третіх держав також не здійснюється.
Крім того, відомості про судовий розгляд справи та процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними, також, про дату, час та місце судового засідання відповідача повідомлено шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Придніпровського районного суду м. Черкаси «Судова влада» в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, тому з опублікуванням таких оголошень про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії Російської Федерації) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що оскільки вчинення Російською Федерацією з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, Російська Федерація заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від Російської Федерації або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами, доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України, який народився в с. Новоянісоль Володарського району Донецької області та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 та Витягом з Реєстру територіальної громади від 14.02.2026. З наданої копії паспорту вбачається, що позивач є батьком ОСОБА_6 , 1999 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження, ОСОБА_4 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2001 року народження.
Позивач ОСОБА_1 уклав шлюб 09.11.1996 з ОСОБА_10 , яка після укладання шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_11 », що зазначено у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 .
За указаної адресою також зареєстровані ОСОБА_2 , 1979 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження, ОСОБА_4 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2001 року народження.
ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з 01.10.2021, захворювання пов`язано з проходженням служби.
Відповідно до довідки від 30.04.2024 у № 7101-5003266192, ОСОБА_1 , з 30.04.2024 є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_3 . Відповідно до відповіді № 2406868 від 02.03.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери ОСОБА_1 фактично проживав з 18.04.2022 в АДРЕСА_4 .
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що встановлено відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 24.04.2019.
ОСОБА_6 , син позивача, є учасником бойових дій, що встановлено відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 22.01.2021.
Відповідно до Договору дарування від 24.04.218, який посвідчений приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Донецької області Майшмазом С.Ф., ОСОБА_1 набув права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 5,2047 га за адресою АДРЕСА_5 .
Відповідно до Наказу № 352-УБД від 209.09.2020 ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі пасовища площею 2,0000 га (кадастровий номер 1421784400:04:000:1481) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без змін цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. 
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.08.2019, який посвідчений державним нотаріусом Нікольської державної нотаріальної контори Ушкало М.К., ОСОБА_1 належить земельна ділянка розміром 5,2791, кадастровий номер 1421755100:05:000:0117, розташованої на території Володарської селищної ради Нікольського (Володарського) району Донецької області.
Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 5,17 га, яка розташована та території Володарської селищної ради.
Відповідно до Витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права від 05.11.2013 ОСОБА_1 є орендодавцем земельної ділянки площею 5,2047 га.
Загальновідомими та такими, що у відповідності до ч.3 ст.82 ЦПК України не потребують доказування, є обставини, що збройна агресія РФ проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення збройними силами РФ всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням РФ порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин.
24 лютого 2022 розпочалось повномасштабне вторгнення РФ на території України, у зв`язку із чим Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», в Україні введено військовий стан.
Станом на 10.06.2026 Україна залишається об`єктом збройної військової агресії з боку РФ, яку остання здійснює.
Звернення позивачки до українського суду слід вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.
Подібні правові висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 18.05.2022 у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18.05.2022 справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12.10.2022 справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12.10.2022 справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22), від 12.02.2025 у справі № 686/16081/23 (провадження № 61-456св24).
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Відповідно до частини другої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно частини 1 статті 23 Цивільного кодексу вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача, б) наявність шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Таким чином, частина 1 статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Отже, позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно інформації, викладеної в позовній заяві, та в обґрунтування своїх вимог позивач указує, що Маріупольський район, до складу якого входить с. Новоянисоль, з перших днів воєнного стану, перебував під артилерійськими, авіаційними та іншими видами обстрілів з боку збройних сил російської федерації, що призвело до знищення об`єктів життєзабезпечення району цивільної інфраструктури. Не стало електричної енергії, води, газу та зв`язку, позивач з сім`єю опинився у повній ізоляції. 
Було застосовано тактику голоду з боку рф та створена гуманітарна криза.
Позивач з сім`єю перебував у неопалюваному будинку у підвалі, оскільки тривали обстріли, вони кутались у ковдри, але це не допомагало, постійно перебували у стресі за своїх дітей і за себе
Позивач та його сім`я зазнали приниження від військовослужбовців рф, які увірвались у його будинок ІНФОРМАЦІЯ_6 , здійснили обшук, з метою виявлення зброї та документів, пошкодили меблі, били його, погрожували розстрілом, морально знущались, ображали на очах у дітей, які теж отримали моральну травму.
Позивач з сім`єю 15.04.2022 залишили місце проживання. Під час проходження блокпостів, яких було більше 25, військовослужбовці рф здійснювали обшук, роздягали позивача та його сина 2001 року народження, знущались та стріляли навздогін поверх машини.
Це все відобразилось на стані здоров`я сім`ї, вони пережили страх та до сих пір не можуть адаптуватись до нових умов життя. Спочатку вони оселились у с. Косарі Черкаського району, однак умови життя були незадовільні (будинок був сирий та холодний). Згодом була відшукана квартира у м. Черкаси, де і мешкають на даний час.
Позивач указує, що перебуває у депресії і стані страху за своє життя і здоров`я, а також життя і здоров?я всіх своїх рідних, страх переслідує до сьогоднішнього дня і став причиною погіршення здоров?я. 
Оскільки він вже мав серцево - судинне захворювання та був визнаний особою з інвалідністю 2 групи, пов?язаною із проходженням військової служби, то з початку 2025 року стан здоров?я різко погіршився і лікарем - психіатром був встановлений новий діагноз: соматоформні розлади F45.8. Призначено лікування.
Син позивача ОСОБА_12 , 2015 року народження, після перенесених страхів окупації і евакуації має ряд психологічних, соматичних і психіатричних захворювань, погано навчається, не може знайти спільну мову з однолітками, має дисграфію, порушений фонематичний слух, скрежет зубами під час нічного сну, перебуває на обліку і лікується у дитячого лікаря - психіатра, яким встановлено діагноз: F90.00. Розлади рухової активності та уваги, має призначене приймання ліків.
Внаслідок збройної агресії рф проти України, позивач зазнав значної моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, зумовлених перебуванням у межах населеного пункту, який на початку повномасштабного вторгнення опинився під постійними ворожими обстрілами, що становило безпосередню загрозу для його життя та здоров`я, а також для здоров?я і життя близьких і рідних, протиправним позбавленням права володіння, користування та вільного розпорядження всім належним майном - будинком, земельною ділянкою, позивач втратив домашніх тварин, сільськогосподарську техніку - все те, що забезпечувало гідне життя, стабільний дохід, можливість жити самому і забезпечувати родину, він втратив головне джерело існування. Його гнітить життя без землі, відсутність можливості прокормити сім?ю і забезпечити їм належне існування.
3 24 лютого 2022 року відчуває значні та триваючі душевні страждання, що викликані позбавленням звичного ритму життя та налагодженого побуту, можливістю володіти і користуватися належним на праві власності майном вести повноцінне життя, втратою нормальних життєвих зв?язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, вимушеним пристосуванням до нових життєвих умов та відновленням прийнятного для себе рівня життя, пошуком роботи та фінансів, перебуванням у пригніченому стані, зниженням життєвого тонусу і погіршення загального самопочуття та стану здоров?я. 
Отже, позивач внаслідок збройної агресії рф проти України та окупації рф частини території України, певний час перебував в окупації, вимушений покинути житло та змінити своє місце проживання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Кожен громадянин, який не покинув територію України, відчуває себе у небезпеці після введення в Україні воєнного стану, позбавлений звичного ритму життя, звичайного спілкування з близькими та друзями.
Проте, це не позбавляє особу, яка звернулась до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії рф, обов`язку обґрунтувати та довести у суді належними доказами, а суд - обов`язку встановити на підставі наданих доказів елементи правопорушення, що призвело до завдання моральної шкоди (не тільки наявність шкоди, але й те, що вона є наслідком саме діяння держави-відповідача (причинно-наслідковий зв`язок). Стандарт доказування у вказаній категорії справи не змінний, про що неодноразово наголошує Верховний Суд у своїх постановах.
Разом з тим, на підтвердження заподіяння моральної шкоди позивач надав копії документів, що посвідчують його особу, довідки ВПО, Витягів з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , паспорту ОСОБА_6 , свідоцтва про укладання шлюбу, правовстановлюючі документи на земельні ділянки, консультативний висновок спеціалістів, лікарів.
Доводи позивача про те, що він мав у власності технічні засоби для обробки землі, домашніх тварин, які надавали можливість забезпечити їжею родину позивача та реалізовувати залишки продукції та був позбавлений цього, наявність стабільного річного доходу у розмірі 250-300 тисяч гривень, суд приймає критично, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України письмові матеріали справи не містять документів на підставі яких можна встановити належність майна позивачу, так і перевірити інформацію щодо доходу позивача до повномасштабного вторгнення рф.
Також судом критично оцінені посилання на погіршення стану здоров`я позивача, за відсутності доказів причино-наслідкового зв`язку між цим погіршенням та його вимушеним переміщенням, облаштуванням нового місця проживання, пристосування до нових умов тощо. 
Крім того, на державному рівні існує Порядок, який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії РФ, починаючи з 19.02.2014.
Слід зазначити, що наявні міжнародні та національні нормативно-правові акти не містять положень про виникнення у тимчасово переміщеної особи права на відшкодування понесених нею моральних страждань через таке переміщення від держави агресора.
Разом з тим, суд приходить до висновку, що позивачем доведено заподіяння йому моральної шкоди, саме в результаті позбавлення його права на вільне користування своїм майном - земельними ділянками та будинком.
Щодо визначення суму відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При оцінці обґрунтованості вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Разом з тим, з огляду на мету інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21) та інші).
Жодним чином не ставлячи під сумнів наявність психотравмуючих наслідків збройної агресії російської федерації для кожного громадянина України, суд зазначає, що при визначення розміру відшкодування моральної шкоди, крім загальних засад, слід ураховувати конкретний характер обставин, за яких було завдано шкоду, та її наслідки для потерпілого.
Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України позивач, що є очевидним, зазнав душевних страждань, переніс стрес і побоювання за свою безпеку, безпеку своїх дітей та в цілому сім`ї, враховує відношення позивача до ситуації, позбавлення можливості вільно розпоряджатись своїм майном, триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивача, характер вимушених змін у житті у зв`язку зі зміною постійного місця проживання, звичного ритму життя, порушення його нормальних життєвих зв`язків, що потребує вчинення додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права,
Суд погоджується із доводами позивача про те, що порушивши його основоположні права і свободи, російська федерація завдала моральних страждань, а відтак наявні підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500 000 грн, що відповідає частковому задоволенню позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and Others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При вирішенні питання щодо визначення грошової одиниці (валюти) при відшкодуванні моральної шкоди, то суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає визначенню у національній валюті України – гривні, без зазначення еквіваленту долара чи євро.
Так, гривня — це офіційна національна валюта України, визначена ст. 32 Закону України «Про Національний банк України».
Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною 5 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Суд, зауважує, що діючими нормами законодавства не передбачено підстав для визначення розміру відшкодування моральної шкоди у іноземній валюті, як то долар США чи євро.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Отже, позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви.
Однак, у разі подання такої заяви про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 000 грн підлягав сплаті судовий збір в розмірі 16640 грн (підпункт 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то до стягнення з відповідача підлягає 8320 грн судового збору (50% задоволених вимог від ціни позову, 16640*2).
Керуючись ст. 23, 192, 1167 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 223, 244, 247, 263, 264, 265, 281, 282, 354, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави російська федерація в особі міністерства юстиції рф про відшкодування моральної шкоди – задоволити частково.
Стягнути з держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 500 000 (два мільйона п`ятсот тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації на користь держави судовий збір в розмірі 8320 (вісім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повний текст рішення буде складений протягом 10 робочих днів.

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації фактичного проживання/перебування як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 .
Відповідач: держава російська федерація, місцезнаходження міністерства юстиції російської федерації: 119991, російська федерація, м. москва, вул. Житня, 14, інші відомості: відсутні.

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька