КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року справа №320/40123/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ"КАРГЕС" до Головного управління ДПС у м.Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
до Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КАРГЕС» (далі – позивач, ТОВ «ТД «КАРГЕС») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить:
визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ного управління ДПС у м. Києві № 0356010701 від 21.04.2025 року повністю;
визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0355920701 від 21.04.2025 року в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток за 2023 рік у сумі 1491044,00 грн та штрафних санкцій в розмірі 372761,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що викладені в акті висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є помилковими, оскільки базуються лише на припущеннях, що суперечить вимогам податкового законодавства, та виключно на статусі контрагента як фіктивного підприємства без надання належної оцінки первинним документам. 
Водночас, позивач вказав на те, що реальність та товарність господарських операцій з контрагентом ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» підтверджується первинними документами, які відповідають вимогам закону та мають усі необхідні реквізити, а тому позивачем правомірно сформовано податкові зобов`язання за наслідками вказаних операцій, відтак оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Посилання відповідача на податкову інформацію щодо контрагентів, позивач вважає неправомірним, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Представником відповідача подано відзив на позов, в якому проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що операції по взаємовідносинах між позивачем та його контрагентом не мали реального характеру, контрагент є фігурантом кримінального провадження та у відношенні директора ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» винесено вирок, у якому встановлено, що директора вказаного підприємства не мав реального наміру та фактично не приймав рішення в якості учасника ТОВ «ТАК БІЗТЕХ»; фактично не отримував частку у статутному капіталі підприємства; не мав фактичного наміру здійснювати від імені підприємства господарську діяльність, передбачену статутом та діючим законодавством України; не мав фактичного наміру користуватись правами учасника підприємства та брати в якості директора участь в управлінні справами підприємства, у розподілі прибутку тощо, вирішувати всі питання пов`язані із фінансово-господарською діяльністю підприємства; не мав наміру, фактичної мети, предмету та видів діяльності підприємства.
На переконання відповідача, у зв`язку з фіктивністю діяльності ТОВ «ТАК БІЗТЕХ», запереченням директора та засновника до господарської діяльності останнього, контролюючим органом за наслідками перевірки позивача встановлено нереальність господарськи операцій між позивачем та ТОВ «ТАК БІЗТЕХ», що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток. 
Представник відповідача, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, просив у задоволенні позову відмовити.
Протокольною ухвалою суду від 04.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити.
Суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТД «КАРГЕС» (код ЄДРПОУ 33744863) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2018 по 30.09.2024, валютного - за період з 01.07.2018 по 30.09.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2024 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт від 18.03.2025 № 22019/Ж5/26-15-07-01-02/33744863.
Перевіркою встановлено порушення, зокрема: пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), ст.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами і доповненнями), пунктів 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (із змінами і доповненнями), внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 621 727 грн, у тому числі: за 2020 рік на суму 130 683 грн, за 2023 рік на суму 1 491 044 грн та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 3 квартали 2024 року на суму 1 336 680 грн.
Листом Головного управління ДПС у м. Києві від 14.04.2025 №9883/Ж12/26-15-07-01-02-06 повідомлено ТОВ «ТД «КАРГЕС» про те, що заперечення залишено без задоволення, а висновки акта – без змін.
На підставі акту перевірки від 18.03.2025 № 22019/Ж5/26-15-07-01-02/33744863 Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення:
№ 0356010701 від 21.04.2025, яким збільшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 1 336 680 грн;
№ 0355920701 від 21.04.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 1 994 488 грн, з яких за податковим зобов`язанням - 1 621 727 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 372 761 грн.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, 09.05.2025 ТОВ «ТД «КАРГЕС» подало скаргу до Державної податкової служби України, у якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 0356010701 від 21.04.2025 та № 0355920701 від 21.04.2025 в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 1 491 044 грн та штрафних санкцій - 372 761 грн.
Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 08.07.2025 №19502/6/99-00-06-01-01-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення № 0355920701 та № 0356010701 від 21.04.2025, а скаргу – без задоволення.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № 0356010701 від 21.04.2025 та № 0355920701 від 21.04.2025 в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 1 491 044 грн та штрафних санкцій - 372 761 грн, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Таким чином, платник податку на прибуток підприємстві з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку або Міжнародних стандартів фінансової звітності.
Згідно з пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Відповідно до пунктів 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.
У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Виходячи із системного аналізу викладених правових норм, для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань або податкового кредиту, належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.
Як зазначалось вище, під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення окремих положень податкового законодавства, з чим не погодився позивач, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1 621 727 грн, зокрема, за 2023 рік на суму 1 491 044 грн та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 3 квартали 2024 року на суму 1 336 680 грн.
З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2023 року між ТОВ «ТД «КАРГЕС» (Постачальник) та ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів від 23.10.2023 № 23102023-002, згідно з умовами якого Постачальник у порядку та на умовах цього договору у зумовлені строки передає і власність нафтопродукти (далі - товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий товар.
Номенклатура товару, його кількість, транспортний засіб, характеристики транспортного засобу, пункт розвантаження товару тощо погоджуються сторонами в заявці Покупця, яка складається і надсилається в електронній формі і є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2).
Номенклатура товару, кількість, одиниця виміру та вартість товару визначається у видаткових накладних, які складаються в електронній формі та являються специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України (п. 1.3).
Згідно з п.п.3.1, 3.3 Договору загальна вартість (сума) Договору становить суму коштів за поставлений протягом терміну дії цього Договору товар згідно видаткових накладних на товар. 
Розрахунки між Сторонами здійснюються в грошовій одиниці України – гривні. Вид розрахунків – безготівковий. Форма розрахунків – платіжним дорученням.
Товар поставляється Продавцем Покупцю партіями (п.4.1).
У пункті 4.4 Договору визначено, що відвантаження та перевезення товару може здійснюватися наступним чином: залізничним транспортом в вагоно-цистернах; автомобільним транспортом в автоцистернах.
Згідно з п.п. 4.8, 4.9 Договору за умовами поставки товару при поставці залізничним транспортом: Постачальник поставляє Покупцю товар на умовах СРТ - залізнична станція, на якій відбуватиметься митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.
За умовами поставки товару при поставці автомобільним транспортом: Постачальник поставляє Покупцю товар на умовах DAP - пункт розвантаження або пункт відправлення товару, вказаний Покупцем в заявці на поставку товару.
Сторони дійшли до взаємної згоди, що датою поставки товару (партії товару) Постачальником сторони будуть вважати дату оформлення видаткової накладної на товар (партію товару).
Приймання-передача товару здійснюється згідно видаткових накладних Постачальника за умови надання Постачальнику довіреності на уповноважену особу Покупця на отримання товару згідно з умовами цього договору, якщо сторонами не буде узгоджено інше. При прийманні товару Покупець зобов`язаний підписати видаткову накладну, вказати ПІБ, посаду особи, який приймає товар та завірити печаткою (штампом) Покупця (п.4.11).
При поставці товару за цим договором Постачальник надає Покупцю наступні первинні документи: рахунок-фактура; видаткова накладна, за необхідності транспортні документи (CMR, залізнична накладна, товарно-транспортна накладна). Документообіг здійснюється в електронній формі з дотриманням вимог законодавства про електронні документи і електронний документообіг з використанням електронного цифрового підпису. Після отримання від Постачальника документів, Покупець підписує ці електронні документи електронним цифровим підписом та повертає з використанням програми M.E.Doc, СОТА, FlyDoc або FREDO.
Як зазначено в акті перевірки, договір поставки нафтопродуктів від 23.10.2023 № 23102023-002 підписано електронним цифровим підписом зі сторони Постачальника - директором Загороднім Володимиром Петровичем, зі сторони Покупця – директором ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» Пундою Олегом Івановичем.
Відповідно до умов договору Покупцем складено та направлено Постачальнику заявки з проханням здійснити відвантаження нафтопродуктів, у яких вказано, зокрема, назву нафтопродукту, кількість і об`єм, номери секцій, дату відвантаження; вид поставки, вид ТЗ, відомості про ТЗ, відомості про водія, адреси завантаження і розвантаження, перевізник: № ТД00-000807 від 25.10.2023 (автомобіль Volvo НОМЕР_1 , причіп Acerbi BK2937XF); № ТД00-000818 від 26.10.2023 (автомобіль DAF НОМЕР_2 , причіп Acerbi BK4002XF); № ТД00-000816 від 26.10.2023 (автомобіль Mercedes-Benz BK0703II, причіп Trailor BK6263XF); № ТД00-000828 від 30.10.2023 (автомобіль Volvo НОМЕР_1 , причіп Acerbi BK2937XF); № ТД00-000829 від 30.10.2023 (автомобіль Mercedes-Benz НОМЕР_3 , причіп Menci BK4635XF); № ТД00-000844 від 14.11.2023 (автомобіль Mercedes-Benz НОМЕР_4 , причіп Lakeland Tankers BK6465XF); № ТД00-000090 від 09.02.2024 (автомобіль Volvo НОМЕР_5 , причіп BSLT BK4950XF).
На виконання п.4.3 Договору надіслано рахунки на оплату на замовлений у заявках товар: № ТД00-000819 від 23.10.2023 на суму з ПДВ 1 400 040,00 грн; № ТД00-000828 від 26.10.2023 на суму з ПДВ 1 276 440,00 грн; № ТД00-000830 від 26.10.2023 на суму з ПДВ 1 388 160,00 грн; № ТД00-000840 від 30.10.2023 на суму з ПДВ 1 400 040,00 грн; № ТД00-000841 від 30.10.2023 на суму з ПДВ 1 400 040,00 грн; № ТД00-000858 від 14.11.2023 на суму з ПДВ 1 415 832,00 грн; № ТД00-000091 від 07.02.2024 на суму з ПДВ 1 336 680,00 грн.
Відповідно до п.3.4 Договору Покупець зобов`язується оплатити повну вартість Товару шляхом 100 % попередньої оплати впродовж 2-х робочих днів, рахуючи день виставлення рахунку або ж у строк, зазначений у рахунку на оплату, якщо рахунком встановлюється більш тривалий термін оплати, але у будь-якому разі до моменту відвантаження такого Товару Постачальником, якщо інше не передбачено Додатками до цього Договору.
Оплату за постачання нафтопродуктів здійснено відповідно до платіжних доручень №48 від 23.10.2023 на суму 1 400 040,00 грн; №62 від 27.10.2023 на суму 1 276 440,00 грн; №63 від 27.10.2023 на суму 1 388 160,00 грн; №76 від 31.10.2023 на суму 1 400 040,00 грн; №77 від 31.10.2023 на суму 1 400 040,00 грн; №4 від 08.11.2023 на суму 2886,64 грн; №16 від 14.11.2023 на суму 1 415 832,00 грн; №129 від 18.12.2023 на суму 137,02 грн; №194 від 07.02.2024 на суму 1 336 680,00 грн. Всього - на суму 9 620 255,66 грн.
До матеріалів справи в підтвердження здійснення оплати за постачання товарів долучено виписку з банку.
Факт поставки нафтопродуктів підтверджено копіями видаткових накладних № ТД00-000875 від 25.10.2023, № ТД00-000891 від 29.10.2023, № ТД00-000904 від 01.11.2023, № ТД00-000913 від 01.11.2023, № ТД00-000912 від 02.11.2023, № ТД00-000935 від 18.11.2023, № ТД00-000090 від 09.02.2024, які підписані електронним цифровим підписом з обох сторін.
Також надано копії довіреностей на отримання від ТОВ «ТД «КАРГЕС» паливно-мастильних матеріалів, виписаних на ім`я ОСОБА_1 , № б/н від 23.10.2023, № б/н від 29.10.2023, №38 від 01.11.2023, №40 від 02.11.2023, №51 від 18.11.2023, №8 від 07.02.2024.
Поряд з цим, судом встановлено, що задля виконання умов вищевказаного договору позивач здійснював закупівлю нафтопродуктів у Публічної компанії «ORLEN Lietuva» (код компанії 166451720), Литва, на підставі договорів купівлі-продажу від 12.12.2022 №LT/23/051/T/SN/E та від 05.12.2023 № LT/24/019/T/SN/E.
Перевізником виступав ТОВ «БАРЕЛЬ ІНВЕСТ» на підставі договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 19/10/2023 від 19.10.2023.
Відповідно до умов цього договору Замовник (ТОВ «ТД «КАРГЕС») замовляє, а перевізник (ТОВ «БАРЕЛЬ ІНВЕСТ») надає послуги з перевезень вантажів (світлих нафтопродуктів) автомобільним транспортом у міжнародних та міжміських сполученнях згідно заявок Замовника. Перевізник зобов`язується доставити, зазначений в заявках Замовником, вантаж до пункту призначення та видати його особі (одержувачеві), яка має право на одержання вантажу, а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену в заявках плату.
У згаданих вище заявках перевізником вказано саме ТОВ «БАРЕЛЬ ІНВЕСТ».
В підтвердження здійснення закупівлі та поставки ТОВ «БАРЕЛЬ ІНВЕСТ» нафтопродуктів від компанії «ORLEN Lietuva» (Литва), позивачем надано копії митних декларацій, № 23UA903220021491U9 від 25.10.2023 на ввезення палива дизельного клас Е, причіп BK2937XF; № 23UA903220021756U8 від 29.10.2023 на ввезення палива дизельного клас Е, причіп BK4002XF; № 23UA903220021877U3 від 01.11.2023 на ввезення палива дизельного клас Е, причіп BK6263XF; № 23UA903220022007U7 від 01.11.2023 на ввезення палива дизельного клас Е, причіп BK2937XF; № 23UA903220022049U3 від 03.11.2023 на ввезення палива дизельного клас Е, причіп BK4635XF; № 23UA903050037685U4 від 18.11.2023 на ввезення палива дизельного клас Е, причіп BK6465XF; № 23UA903220002468U0 від 09.02.2024 на ввезення палива дизельного клас Е, причіп BK4950XF та міжнародних товарно-транспортних накладних CMR: ORC 119455, ORC 119929, ORC 120075, ORC 120261, ORC 120262, ORC 121456, ORC 126872, відповідно до яких здійснено щодо перевезення палива дизельного клас Е ТОВ «БАРЕЛЬ ІНВЕСТ» на замовлення ТОВ «ТД «КАРГЕС» з м. Каунас, Литва до вул. Прикордонників 21, м. Любомль, Волинська обл.
Між сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) щодо надання ТОВ «БАРЕЛЬ ІНВЕСТ» послуг з перевезення: № 000000180 від 25.10.2023, № 000000181 від 29.10.2023, № 000000183 від 01.11.2023, № 000000184 від 01.11.2023, № 000000185 від 03.11.2023, № 000000192 від 18.11.2023, № 000000029 від 09.02.2024.
В підтвердження здійснення оплати за надання послуг з перевезення вантажів надано виписку з банку.
На відпуск/прийняття пального позивачем складено та зареєстровано акцизні накладні № 1428 від 25.10.2023, № 1428/9282640973 від 25.10.2023, № 1456 від 29.10.2023, № 1456/9287965116 від 29.10.2023, № 1475 від 01.11.2023, № 1475/9291631444 від 01.11.2023, № 1482 від 01.11.2023, № 1482/9293848310 від 01.11.2023, № 1481 від 02.11.2023, № 1481/9293848294 від 02.11.2023, № 1510 від 18.11.2023, № 1510/9313490390 від 18.11.2023, № 173 від 09.02.2024, № 173/9022232460 від 09.02.2024 та податкові накладні № 167 від 23.10.2023, № 181 від 25.10.2023, № 199 від 27.10.2023, № 207 від 29.10.2023, № 198 від 27.10.2023, № 220 від 31.10.2023, № 221 від 31.10.2023, № 88 від 02.11.2023, № 104 від 14.11.2023, № 114 від 18.11.2023, № 28 від 07.02.2024, № 29 від 09.02.2024. 
Аналізуючи складені між позивачем та контрагентами первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Надані первинні документи мають всі необхідні та достатні дані для визначення виду послуг, об`єму наданих послуг, їх вартість, чітко зазначено економічну доцільність укладання господарських договорів із вищезазначеними суб`єктами господарювання, характер та об`єм наданих послуг.
У видаткових накладних, актах деталізовано вид товару, кількість, вартість, дату і місце складання; назви підприємств, від імені яких складено документ; відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З досліджених письмових доказів у справі встановлено, що усі поставки здійснювались із Литви від виробника пального компанії «ORLEN Lietuva». Придбане дизельне паливо ввозилось на територію України через митний кордон, проходило перевірку митними органами з оформленням відповідних митних декларацій. Перевезення пального здійснював перевізник ТОВ «БАРЕЛЬ ІНВЕСТ» з належним оформленням необхідних документів та фіксацією руху поставок. 
Після ввезення дизельного пального на територію України товар позивачем поставлений покупцю ТОВ «ТАК БІЗТЕХ». Тобто, позивачем виконано умови договору, здійснено поставку товару та оформлено відповідними первинними документами.
Первинні документи з обох сторін складені в електронній формі та засвідчені (підписані) кваліфікованим електронним цифровим підписом, що відповідає вимогам частини другої статті 9 Закону № 996-ХІV.
Контролюючим органом не надано доказів нечинності кваліфікованого електронного підпису директора ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» Пунди Олега Івановича станом на час підписання первинних документів.
В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи вищевказані договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Відповідачем не наведено суду жодних обставин та не надано доказів, які свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про непов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій та недобросовісність позивача як платника податків, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Відповідачем не подано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Розглядувана позиція узгоджується із змістом підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Оцінивши ці докази за правилами статті 90 КАС України, суд вважає, що вони відповідають вище вказаним вимогам законодавства та свідчать про звичайну фінансово-господарську діяльність позивача, первинні документи відповідають вимогам встановленим чинним законодавством, а відтак наділені юридичною силою та є належними доказами реальності здійснених господарських операцій з контрагентами.
Актом перевірки не встановлено зауважень до зазначених господарських операцій безпосередньо та, складених за їх наслідками, первинних документів, а доводи про відсутність реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» обґрунтовано виключно наявністю вироку Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2024 у справі № 757/8939/24-к, ухваленому у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №72024000110000020 від 14.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до вказаного вироку суду від 11.03.2024 судом затверджено угоду від 19 лютого 2024 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора та обвинуваченим ОСОБА_1 про визнання винуватості; ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 3 /три/ роки. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Диспозиція вказаної норми КК України, у вчиненні якого було визнано винним керівника ТОВ «ТАК БІЗТЕХ», передбачає відповідальність за підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, проте не встановлює фіктивність господарської діяльності цього товариства, не стосується порушень податкового законодавства та взаємовідносин товариства із контрагентами і не має жодного впливу на правомірність формування податкового кредиту або валових витрат.
У вироку щодо посадової особи ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» не визначено, що всі без виключення операції суб`єкта господарювання є фіктивними та не здійснено аналізу взаємовідносин вказаного підприємства з контрагентами, а тому такий вирок не може бути прийнятий як беззаперечний доказ безтоварності господарських операцій.
Зі змісту вироку вбачається, що судом кваліфікувались дії вищевказаної особи, які полягали у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, а саме завідомо неправдивих відомостей стосовно цієї юридичної особи, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, від імені формально призначеного засновника та директора, який не мав на меті здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність.
Проте, обставини щодо взаємовідносин між ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» та ТОВ «ТД «КАРГЕС» під час вказаного кримінального провадження не досліджувались, у вироку не зазначалися та не перевірялися фактичний рух активів, реальність здійснення господарських операцій та можливість проведення поставок товару чи виконання робіт між вказаними підприємствами. 
Також, стороною обвинувачення не інкримінувалося створення ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» саме в інтересах ТОВ «ТД «КАРГЕС», а вина обвинуваченого у відповідних діях також не визнавалася.
Отже, факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, якщо іншими наданими доказами підтверджуються рух товару, робіт (послуг) і зміни в активах/зобов`язаннях платника податків.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19: «Вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
Порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом».
Як зазначалось, у вироку суду не встановлювались обставини фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» та ТОВ «ТД «КАРГЕС», а тому в контексті податкової перевірки такий вирок не має жодного доказового значення.
Суд виходить з того, що відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.
В такому разі для перевірки законності здійснених донарахувань платнику оспорюваних сум податкових зобов`язань дослідженню підлягають обставини щодо реальності здійснення господарських операцій та правильності формування даних податкового обліку за наслідками виконання конкретних операцій саме цим платником.
За певних обставин докази, отримані в межах кримінального судочинства, в тому числі під час досудового розслідування, мають враховуватися адміністративними судами, однак такі докази в жодному разі не мають наперед встановленої сили для суду та мають оцінюватися з урахуванням вимог належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення у справі.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги наявність підтверджуючих документів, придбане у іноземного постачальника дизельне паливо було належним чином реалізоване контрагенту в межах господарської (статутної) діяльності позивача, а тому останній правомірно формував дані податкового обліку за перевірений період по взаємовідносинам зі вказаним контрагентом. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів.
Отже, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність належними доказами висновків контролюючого органу про заниження позивачем податку на прибуток в періоді, що перевірявся, а прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.
На підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України. суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КАРГЕС» (01004, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 20-Б, оф. 21, код ЄДРПОУ 33744863) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 21.04.2025 № 0356010701 повністю, від 21.04.2025 № 0355920701 в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток за 2023 рік у сумі 1491044,00 грн та штрафних санкцій в розмірі 372761,00 грн.
3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КАРГЕС» (01004, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 20-Б, оф. 21, код ЄДРПОУ 33744863) сплачений судовий збір у розмірі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.