Справа № 354/251/26
Провадження по справі № 2/354/353/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
представника позивача – адвоката Деревінської Л.В.,
представника відповідача – адвоката Хітько В.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БУКОВЕЛЬ» про стягнення інфляційних збитків та процентів річних за невиконання грошового зобов`язання, -
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції учасників процесу
Адвокат Деревінська Л.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ТОВ «БУКОВЕЛЬ», в якому просить стягнути 26 895,71 гривень збитків інфляційних втрат та 3 процентів річних за невиконання грошового зобов`язання.
Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2019 у справі № 404/6158/18 стягнуто з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 35 754,09 грн, вихідну допомогу в сумі 27 528,48 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 167 792,64 грн, всього на суму 231 075,21 грн, а також судовий збір 1 409,60 грн. На виконання вказаного рішення суду 02.07.2019 та 31.07.2029 видано виконавчі листи, й Івано-Франківським міським відділом ДВС ГТУЮ в Івано-Франківському районі відкрито виконавчі провадження № 59835799 та № 59835836.
ТОВ «БУКОВЕЛЬ», як правонаступником Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» внаслідок його придбання в процесі приватизації на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2024, не виконувалося рішення суду у справі № 404/6158/18 на суму 231 075,21 грн (заборгованості по заробітній платі) з 28.09.2024 по 14.05.2025, а на суму судового збору 1 409,60 грн з 28.09.2024 по 04.08.2025.
На підставі ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09.04.2025, постановою органу ДВС від 14.05.2025 замінено боржника з ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на ТОВ «Буковель».
Відповідно до постанов від 14.05.2025 та 04.08.2025 закінчено зазначені вище виконавчі провадження у зв`язку з їх фактичним виконанням.
Враховуючи наведене, вважає, що ТОВ «БУКОВЕЛЬ» за порушення грошового зобов`язання, зокрема, за невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів, повинен сплатити ОСОБА_1 збитки від інфляції та три проценти річних від простроченої суми на загальну суму 26 895,71 грн, виходячи із такого розрахунку: на суму 231 075,21 грн нараховані збитки від інфляції, за період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року включно, що становить 22 350,01 грн; на суму 23 1075,21 грн нараховані 3 проценти річних, за період з 28.09.2024 по 14.05.2025 (день виконання рішення суду), що складає 4 344,35 грн; на суму 1 409,60 грн нараховані збитки від інфляції, за період з жовтня 2024 року по липень 2025 року включно, та становлять 165,81 грн; на суму 1 409,60 грн нараховані 3 проценти річних, за період з 28.09.2024 по 31.07.2025 (день виконання рішення суду), та складає 35,54 грн. Всього на загальну суму 26 895,71 грн.
10.03.2026 до суду надійшов відзив адвоката Хітько В.М., який представляє ТОВ «БУКОВЕЛЬ» на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні вказаної позовної заяви, мотивуючи тим, що ТОВ «Буковель» стало правонаступником лише окремих видів заборгованостей, тобто прав та обов`язків, які прямо передбачені п. 6.5.1 договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 29.01.2024. Правонаступництво ТОВ «Буковель» не є універсальним щодо всіх зобов`язань ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», а має спеціальний характер та визначається умовами договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 29.01.2024, а також положеннями статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Вважає, що норми ст. 28 цього Закону не можуть тлумачитися розширено та не передбачають автоматичного переходу до нового власника майнового комплексу відповідальності за трудові порушення, допущені попереднім суб`єктом господарювання, зокрема санкцій, пов`язаних з порушенням строків проведення розрахунку при звільненні працівника, оскільки така відповідальність є персоніфікованою. ТОВ «Буковель» згідно з умовами договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу не брало на себе зобов`язань щодо виплати штрафних санкцій, нарахованих у зв`язку з порушеннями, допущеними ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».
Крім того, звертає увагу, що сума боргу виникла з трудового спору, а не з цивільно-правових відносин, на які посилається позивач у позовній заяві, при вирішенні даного спору слід керуватися саме нормами трудового законодавства. Оскільки ТОВ «БУКОВЕЛЬ» не є роботодавцем позивача, відсутні в матеріалах справи докази перебування в трудових відносинах позивача з ТОВ «БУКОВЕЛЬ», вважає позовні вимоги необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами і не підлягають до задоволення. 
Адвокат Деревінська Л.В. 10.03.2026 подала до суду відповідь на відзив, де вказала, що відповідач у відзиві дійшов хибної думки про те, що спірні відносини регулюються нормами трудового законодавства, так як цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, яке згідно практики Верховного Суду (справа № 754/9673/24, №905/600/18, № 752/14070/23) є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у випадку його невиконання. Вважає, що згідно з договором купівлі-продажу Єдиного майнового комплексу ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 29.01.2024, обов`язок виконати грошове зобов`язання щодо виконання судового рішення від 20.06.2018 по справі № 404/6158/18 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 231075, 21 грн. та 1409,60 грн., настав з 28.09.2024 (наступний день після підписання акту приймання-передачі). Заборгованість у розмірі 231 075.21 грн стягнуто в повному розмірі відповідно до розпорядження № 59835799 від 14.05.2025. Постановами органу ДВС від 04.08.2025 у ВП № 59835836 про стягнення 1 409,60 грн судових витрат замінено боржника з ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на ТОВ «Буковель» та закінчено виконавче провадження в зв`язку з повним розрахунком, відповідно до розпорядження № 77899063. Отже, ТОВ «Буковель», як частковим правонаступником Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», не виконувалося рішення суду у справі № 404/6158/18 на суму 231 075,21 грн з 28.09.2024 по 14.05.2025, а на суму 1 409,60 грн. з 28.09.2024 по 04.08.2025.
Від адвоката Хітько В.М. 16.03.2026 надійшли заперечення на відповідь на відзив, яких він вважає, що договір купівлі-продажу від 29.01.2024 чітко обмежує обов`язки ТОВ «Буковель» лише певними видами заборгованостей (п. 6.5, 6.5.1). Повторює свою позицію, що правонаступництво є спеціальним, а не універсальним, тобто ТОВ «Буковель» не брало на себе зобов`язання щодо штрафних санкцій, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні чи інфляційних втрат, що виникли після переходу права власності. ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» продовжує існувати та не передавало свої трудові зобов`язання ТОВ «Буковель». Наполягає, що спірні зобов`язання виникли з трудових відносин між Позивачем і ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», що є суб`єктом трудового права. Позивач не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Буковель», що підтверджується відсутністю наказу про переведення або інших доказів прийняття на роботу. Статті ЦК України не створюють автоматичного цивільного зобов`язання для правонаступника за боргами, які виникли з трудових відносин, якщо це прямо не передбачено договором. Стаття 625 ЦК України застосовується до грошових зобов`язань цивільного характеру, але не поширюється на трудові зобов`язання, якщо вони не були передані договором. Оскільки борг виник з трудового спору, а не з цивільно-правових відносин, ст. 625 ЦК України не може бути застосована до ТОВ «Буковель».
Також представником відповідача 20.04.2026 надіслано до суду додаткові пояснення у справі, в яких він, зсилаючись на норми КЗпП України, Закон України «Про оплату праці» та практику Верховного Суду, підтримав раніше сформовану позицію про те, що ст. 625 ЦК України не може застосовуватись до спірних правовідносин та просив суд відмовити повністю у задоволенні позову.
22.04.2026 судом отримано заперечення представника позивача на додаткові пояснення, в яких вона вказала, що оскільки питання відповідальності роботодавця, яка передбачена вимогами ст. 117 КЗпП України вже вирішена у справі № 404/6158/18 шляхом винесення рішення про стягнення із роботодавця 231 075,21 грн в т.ч. заборгованості із вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, на яку не може бути нарахована компенсація відповідно до вимог ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», то відповідальність боржника за невиконання рішення суду, як грошового зобов`язання, передбачена вимогами ст. 625 ЦК України. Просила врахувати надані пояснення при винесенні рішення.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 20.02.2026 відкрито провадження у справі й призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 
Представник позивача в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, зазначила, що вважає, що спірні відносини це невиконання грошового зобов`язання, яке виникло не з трудових відносин, а з рішення суду, відтак при вирішенні даного спору слід застосувати ст. 625 ЦК України. 
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив, додатково пояснив, що згідно умов договору купівлі продажу єдиного майнового комплексу ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 29.01.2024, зокрема пункту 6.5.1. погашення боргів із заробітної плати у розмірі, що складається на момент переходу права власності на об`єкт приватизації, ТОВ «БУКОВЕЛЬ» зобов`язувалося виконати протягом 6 місяців, тобто з вересня 2024 року по жовтень 2024 року. Вважає, що ТОВ «БУКОВЕЛЬ» виконало умови договору, здійснило заміну сторони виконавчого провадження та виконало рішення суду, а позивач безпідставно звернувся з даними вимогами, тому в позові слід відмовити. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоград від 20.06.2029 задоволено частково позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» та стягнуто з останнього 231 075,21 грн позовних вимог та сплачений судовий збір в розмірі 1 409,60 грн (а.с. 5-8).
На підставі виданих виконавчих листів від 02.07.2019 та 31.07.2019, головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузиком І.І. було відкрито виконавчі провадження № 59835799 та № 59835836, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження, які містяться в матеріалах справи (а.с. 12, 15).
Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровоград від 09.04.2025 задоволено заяву ТОВ «Буковель», стягувач ОСОБА_1, боржник ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 59835799, згідно з якою ТОВ «Буковель» набув статусу боржника у цьому виконавчому провадженні (а.с. 8 на звороті - 9). 
Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 24.07.2025 заяву ТОВ «Буковель» задоволено та замінено його на боржника у виконавчому провадженні ВП № 59835836 (а.с. 10-11).
В судовому засіданні учасниками справи не заперечувалось, що у вищезгаданих копіях судових рішень «ОСОБА_1» є позивач ОСОБА_1 
Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським П.С. згідно постанов про заміну сторони виконавчого провадження від 14.05.2025 та від 04.08.2025 замінено боржника ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на його правонаступника ТОВ «БУКОВЕЛЬ» у виконавчих провадженнях ВП № 59835799 та ВП № 59835836 (а.с. 12, 13, 16).
Відповідно до постанов про закінчення виконавчого провадження від 14.05.2025 та 04.08.2025 головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським П.С. виконавчі провадження ВП № 59835799 та ВП № 59835836 закінчені, в зв`язку фактичним виконанням виконавчих документів та стягненням в повному обсязі боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с. 13, 14, 17).
Згідно договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації – єдиного майнового комплексу державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» за адресою: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, село Микитинці, вул. Юності, 2В за результатами електронного аукціону з умовами № SPE001-UA-20231218-62291 від 29.01.2024 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях як Продавець передало у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю «БУКОВЕЛЬ» як Покупець прийняв об`єкт малої приватизації – єдиний майновий комплекс державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», та зобов`язався виконати визначені в Договорі умови (а.с. 18-20).
Згідно з п. 3.1 Договору Покупець є правонаступником усіх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», відповідно до умов цього Договору та ст. 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» з дня засвідчення акта приймання-передачі Об`єкта приватизації від Продавця до Покупця, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками. 
Зокрема, згідно з п. 6.5 з моменту переходу права власності Покупець зобов`язаний виконати умови продажу Об`єкта приватизації (передбачені умовами аукціону), а саме:
6.5.1. Погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом у розмірі, що складеться на момент переходу права власності на об`єкт приватизації, протягом шести місяців.
Відповідно до Акту приймання-передачі єдиного майнового комплексу державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 27.09.2024 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях як Продавець передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «БУКОВЕЛЬ» як переможець аукціону, оформленого протоколом про
результати електронного аукціону з умовами № SPE001-UA-20231218-62291 від 26.12.2023 та як Покупець прийняв об`єкт малої приватизації – єдиний майновий комплекс державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (а.с 20 зворот-21).
Згідно з листом від 11.12.2025 № 11/12/1 ТОВ «БУКОВЕЛЬ» повідомило адвоката Деревінську Л.В. про те, що воно своєчасно та в повному обсязі виконало всі зобов`язання згідно з договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації – єдиного майнового комплексу державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів». Штрафні санкції за невиконання грошових зобов`язань випливають з невиплати заробітної плати Боржником - ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05. 2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.
У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Отже, положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду 
Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У своїй постанові від 08.07.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 592/11217/16-ц виснував, що необхідно розрізняти за своїм характером правовідносини, які виникають між працівником та роботодавцем у період невиконання рішення суду про стягнення заборгованості по належним працівнику при звільненні сум, та правовідносини, коли остаточний розрахунок з працівником проведено та не виконується рішення суду про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України.
У першому випадку до правовідносин сторін застосовуються положення статті 117 КЗпП України, а саме: якщо працівнику не були виплачені належні від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, то за весь період затримки розрахунку при звільненні, до якого також може входити період невиконання рішення суду про стягнення указаних сум, з роботодавця підлягає стягненню на користь працівника середній заробіток за умов, передбачених наведеною статтею.
Разом з тим, у другому випадку, коли має місце невиконання рішення суду про виплату сум, стягнутих на підставі 117 КЗпП України, то до цих правовідносин положення статті 117 КЗпП України не застосовуються, і права стягувача (колишнього працівника) забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання грошового зобов`язання.
У рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2019, чітко визначено
зобов`язання Відповідача (державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів») перед Позивачем ( ОСОБА_1 ), які виникли на підставі ст. 117 КЗпП України внаслідок невиплати своєчасно з вини роботодавця заробітної плати позивачу.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «БУКОВЕЛЬ» є правонаступником всіх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», відповідно до умов цього Договору та ст. 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» з дня засвідчення акта приймання-передачі Об`єкта приватизації, тобто з 27.09.2024.
Тобто, на переконання суду, спірні правовідносини між сторонами з приводу грошових зобов`язань виникли не на підставі трудових відносин, а на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2019 та договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації – єдиного майнового комплексу державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 29.01.2024.
Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем того, що відповідно постанов державного виконавця про закінчення провадження № 59835799 та № 59835836 ці зобов`язання були виконані ТОВ «БУКОВЕЛЬ» 14.05.2025 та 04.08.2025, тобто боржник судове рішення у добровільний строк передбачений законом не виконав, чим порушив права позивача та завдав майнових втрат, тому в цьому випадку вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Суд не вважає спроможними твердження представника відповідача про те, що ТОВ «БУКОВЕЛЬ» не брало на себе зобов`язань щодо виплати штрафних санкцій, нарахованих у зв`язку з порушеннями, допущеними ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», немає доказів працевлаштування позивача в ТОВ «БУКОВЕЛЬ», й ту обставину, що на даний час ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» продовжує існувати, оскільки у даному випадку обов`язок виплатити кошти за вищевказаним рішення суду відповідач у даній справі взяв на себе згідно з умовами, зазначеними в договору, а саме п. 6.5.1 Договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу від 29.01.2024, який вчасно не виконав, а період за який позивачем нараховуються інфляційні збитки та 3% річних складає з 28.09.2024, тобто з моменту підписання Акту приймання-передачі єдиного майнового комплексу ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» та переходу всіх майнових прав та обов`язків від останнього до відповідача.
Крім того, за заявою ТОВ «БУКОВЕЛЬ» ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 24.07.2025 замінено його на боржника у виконавчому провадженні ВП № 59835836, яке стосувалося стягнення судового збору. Враховуючи таке звернення до суду та виконання судового рішення, в тому числі й в частині сплати судового збору, на переконання суду, ТОВ «БУКОВЕЛЬ» визнав таке зобов`язання на підставі Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2019 перед позивачем. 
Оскільки неправомірними діями відповідача позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.
Згідно обґрунтувань суми збитків, які містяться в тексті позовної заяви, позивачем встановлено, що збитки від інфляції та три проценти річних від простроченої суми становлять 26 895,71 грн, виходячи із наступних розрахунків:
на суму 231 075,21 грн нараховані збитки від інфляції, за період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року включно, що становить 22 350,01 грн; 
на суму 23 1075,21 грн нараховані 3 проценти річних, за період з 28.09.2024 по 14.05.2025 (день виконання рішення суду), що складає 4 344,35 грн; 
на суму 1 409,60 грн нараховані збитки від інфляції, за період з жовтня 2024 року по липень 2025 року включно, та становлять 165,81 грн;
на суму 1 409,60 грн нараховані 3 проценти річних, за період з 28.09.2024 по 31.07.2025 (день виконання рішення суду), та складає 35,54 грн. Всього на загальну суму 26 895,71 грн.
Відповідачем не спростовано вищенаведений розрахунок.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов про стягнення інфляційних збитків та процентів річних за невиконання грошового зобов`язання є підставним та підлягає до задоволення.
Крім того, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Проніна проти України» від 18.07.2006, заява № 63566/00 та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, в яких зазначено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, й передбачено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з квитанцією про сплату № 7569-5626-9514-5295 від 19.02.2026 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1 064,96 грн (а.с. 24).
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1 064,96 грн.
Керуючись ст.12, 13, 76, 81, 137, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БУКОВЕЛЬ» на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання в сумі 26 895,71 (двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень.
3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БУКОВЕЛЬ» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064,96 (одну тисячу шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце
проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БУКОВЕЛЬ» код ЄДРПОУ 40628724, місцезнаходження: участок Щивки, буд. № 2, село Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, 78593.

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК