Справа № 523/10977/25
Провадження №2/523/2640/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/
"29" червня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого – судді Малиновського О.М. 
за участю секретаря – Буравцової М.П. 

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі за текстом АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 3% річних в розмірі 253 986,83грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 718 509,20грн. на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду. 
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , як позичальник, а ОСОБА_2 , як поручитель, належним чином не виконали прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору №2008/36-20/14 від 15.02.2008р. та договору поруки, укладених між ними та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», надані за кредитом грошові кошти не повернули, проценти за користування кредитом в повному обсязі не сплатили, внаслідок чого у них виникла заборгованість за договором. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2010р. з відповідачів в солідарному порядку стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 2 822 075,87грн. Посилаючись на вказану вище заборгованість та на невиконання рішення до теперішнього часу, представник позивача просить стягнути з відповідачів за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 24.02.2019р. по 23.02.2022р.: 3% річних в розмірі та суму інфляційних витрат. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. 
Відповідачі не скористалися своїми процесуальними правами, відзив та/або пояснення на позовні вимоги до суду не направили. 
Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 27.06.2025р. відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 27.05.2026р. закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи до судового засідання. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. В матеріалах справи наявна заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи у їх відсутність.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи відповідачам належним чином, неодноразово, направлялися повістки про виклик до судового засідання. Згідно поштових повідомлень, адресати за місцем своєї реєстрації відсутні, що вказує на вручення судових повісток відповідачам належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК). Окрім цього, за заявою ОСОБА_1 судом відкладався розгляду справи, що вказує на її обізнаність про розгляд справи за позовом АТ «Сенс Банк» до неї. 
За письмовою згодою представника позивача, в зв`язку з неявкою відповідачів та відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Матеріалами справи встановлено, що 15.02.2008р. між ПАТ «Укрсоцбанк», яке змінило назву на «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №2008/36-20/14 за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальниці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 267 500 доларів США, строком користування до 14.02.2018р., зі сплатою процентів за користування грошовими коштами.
З метою належного виконання кредитних зобов`язань 15.02.2008р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки за яким останній прийняв на себе зобов`язання перед Банком по кредитним зобов`язанням ОСОБА_1 за кредитним договором №2008/36-20/14. 
Внаслідок невиконання зазначених вище договорів, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. За наслідками розгляду справи заочним рішенням Суворовського районного м. Одеси від 23.03.2010р. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнута сума заборгованості за кредитним договором №2008/36-20/14 у загальному розмірі 2 822 075,87грн. Рішення суду набрало законної сили. На виконання означеного рішення судом виданий виконавчий лист, який пред`явлений до виконання. 
Відомості про повне та/або часткове виконання заочного рішення Суворовського районного м. Одеси від 23.03.2010р. матеріали справи не містять та таке не підтверджено та/або не спростовано відповідачем по справі. 
Згідно рішення №5/2019р. від 15.10.2019р. було припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та за п.п.1.2. вказаного рішення, останнє товариство є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» з 15.10.2019р. 
Відповідно до наданого суду статуту в редакції від 12.09.2022р. АТ «Альфа Банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк» без зміни ідентифікаційних даних, зміни організаційно-правової форми та форми власності.
На теперішній час, враховуючи порушення грошового зобов`язання за невиконаним кредитним зобов`язанням з боку відповідачів, позивач здійснив розрахунок заборгованості на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, який складається за період за період з 24.02.2019р. по 23.02.2022р. з: 3% річних в розмірі 253 986,83грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 718 509,20грн. 
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. 
Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання надає право кредитору захисти своє майнове право шляхом нарахування та стягнення з боржника 3% річних, а також інфляційних збитків, що, як було зазначено вище, носить компенсаційний характер. 
Крім того, у зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. 
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.
Відтак, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
У виниклих між сторонами правовідносинах відповідачі неналежним чином виконували умови укладеного кредитного договору та договору поруки, що стало наслідком стягнення за рішенням суду суми в солідарному порядку заборгованості в загальному розмірі 2 822 075,87грн. 
Приймаючи до уваги, що виникли між сторонами кредитні правовідносини не припиненні, носять триваючий характер, то позивач АТ «Сенс Банк» має право на стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання. 
Перевіряючи наданий з боку позивача розрахунок суд погоджується з проведеним розрахунком в частині стягнення 3% річних в розмірі 253 986,83грн., з огляду на те, що такий розрахунок відповідає фактичним обставинам, зокрема розрахунок складений за період з 24.02.2019р. по 23.02.2022р. від суми загального боргу 2 822 075,87грн. 
Водночас, суд не погоджується з проведеним розрахунком в частині стягнення інфляційних витрат, так як вказаний розрахунок є некоректним. Так, проведений позивачем розрахунок за період з березня 2019р. по лютий 2022р. включає в себе збільшення суми основного боргу з якого позивачем проведений розрахунок інфляційних витрат, зокрема з суми боргу 2 822 075,87грн. у березні 2019р. до 3 484 827,83грн. у лютому 2022р. При цьому розрахунок в цій частині не містить будь-якого належного обґрунтування. 
З огляду на вказане судом проведений власний розрахунок інфляційних витрат з урахуванням часткової сплати боргу відповідачем. 
Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).
Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
Так, сума основного боргу відповідача перед позивачем за період з березня 2019р. по лютий 2022р. була незмінна та склала 2 822 075,87грн. 
Приймаючи до уваги суму основного боргу, сукупний індекс інфляції за період прострочення платежів за вказаний період, сума інфляційних витрат, яка підлягає стягненню, склала 617087,45грн. 
Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання, у відповідність до частини другої статті 625 ЦК України, на відповідачів слід покласти обов`язок по сплаті 3% річних в розмірі 253 986,83грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 617087,45грн., а всього 871074,28рн. 
Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Згідно статті 141 ЦПК України суд пропорційно задоволеним позовним вимогам (89,57%) стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 10452,78 грн., тобто по 5 226,39грн. з кожного. 
Керуючись ст.ст.12,13,76,141259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 а на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» за прострочення виконання грошового зобов`язання: 3% річних в розмірі 253 986грн., інфляційні витрати в розмірі 617087,45грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 5226,39 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 5226,39грн.

Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.;
Відповідачі:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_3 , рнокпп: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 29 червня 2026р.

Суддя