Справа № 932/4355/26
Провадження № 2-а/932/66/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпро у складі: головуючого судді Стадченко О.В., при секретарі Маховій А.М., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Парохненка С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Парохненко Сергій Євгенович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
24.03.2026 позивач через представника подав до суду вказаний адміністративний позов. Вимоги позивач мотивує тим, що постановою №R191012 від 10.11.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що він не прибув за викликом до ТЦК та СП, чим порушив вимоги законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Про наявність адміністративного провадження позивач дізнався при установці застосунку «Резерв+». Вказаний застосунок запропонував позивачу скористатися процедурою, передбаченою ст.279-9 КУпАП, а саме- надати згоду на притягнення до відповідальності. На виконання цієї пропозиції позивачем в електронній формі було сформовано заяву про згоду з фактом правопорушення. Після винесення оскаржуваної постанови, ТВО начальника ОСОБА_2 не забезпечив її належного вручення. Копію постанови не було надіслано позивачу рекомендованим поштовим відправленням, на електронну адресу або вручено особисто позивачу. На даний час постанова перебуває на примусовому виконанні у Першому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпропетровського міжрегіонального управління МЮ України, відкрите виконавче провадження №80498280. В межах вказаного провадження на банківські рахунки позивача накладено арешт, постановою виконавця від 17.03.2026 стягнення в подвійному розмірі в сумі 34 000,00 грн. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу є необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням чинного законодавства: 
- не доведено факт направлення позивачу повістки для звірки даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже і факт неявки останнього по повістці;
- позивача не було повідомлено про складання оскаржуваної постанови та не надіслано йому копії вказаної постанови;
- порушення відповідачем вимог ст.279-9 КУпАП, направлення оскаржуваної постанови до виконання, що позбавило позивача права на сплату 50% штрафу протягом 10 днів з дня набрання постановою законної сили.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 09.04.2026 справа передана на розгляд судді Стадченко О.В.
10 квітня 2026 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпро зупинено стягнення на підставі постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 №R191012 від 10.11.2025.
10 квітня 2026 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпро відкрито провадження у справі з розглядом справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
20 квітня 2026 року представник відповідача Базакуц О.І. подала до суду відзив на позовну заяву з долученням копії справи про адміністративне правопорушення №2993 за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 10.11.2025, відповідно до якого сторона відповідача не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на обставинах справи. Відповідно до інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач дійсно мав порушення правил військового обліку, а саме: не прибув вчасно за повісткою до ТЦК та СП.
З вказаних вище підстав, у зв`язку з порушенням позивачем правил військового обліку (не прибув вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повістка № НОМЕР_1 ), 21.10.2026 року його було визнано порушником військового обліку про що повідомлено шляхом внесення інформації до Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та «Резерв+» та надіслано звернення до органів Національної поліції про доставку позивача для складання адміністративного протоколу №Е3783707 від 21.10.2025 року.
10.11.2025 року від позивача через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста була отримана заява, в якій він зазначає що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Тому 10.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 була розглянута заява, досліджені матеріали справи та винесено постанову №R191012 від 10.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Звернення до Національної поліції було скасовано в автоматичному режимі під час підписання постанови.
Постанова формуються в електронній формі в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС "Оберіг", підписується ЕЦП начальника ТЦК та СП з автоматичним надсилання інформації (постанови) до «РЕЗЕРВ+» та на електронну пошту зазначену в АІТС "Оберіг".
Після скасування порушення, позивач 14.11.2025 отримав бронювання, але у встановлений законом термін штраф не було сплачено, про намір оскаржувати постанову інформацію не надавав, тому постанова була направлена на виконання до Державної виконавчої служби.
Таким чином відповідач вважає постанову законною та такою що не підлягає оскарженню та скасуванню, оскільки про розгляд справи позивач знав, факт вчинення правопорушення визнав та надав згоду про притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, постанову отримав, (оскільки у позивача наявний електронний кабінет та при оновленні даних ним додано електронну адресу) але у встановлений законом строк не оскаржив та у добровільному порядку не сплатив. Строк оскарження постанови складає 10 днів, і закінчився 20.11.2025 року. Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зауваживши на тому, що ним вчасно було оновлено дані, що підтверджується відміткою «Дані уточнено вчасно». Повістка про виклик до Шевченківського ТЦК вручена йому не була. Про нібито його неявку до Шевченківського ТЦК він дізнався із застосунку «Резерв+». Він дійсно через застосунок «Резерв+» надав згоду на притягнення його до відповідальності, з метою оформлення його бронювання роботодавцем. Але відповідач не повідомив його про складання постанови та не надіслав йому копії постанови. При неодноразовій спробі оновити застосунок «Резерв+» постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не відобразилась. Про наявність такої постанови він дізнався вже після відкриття виконавчого провадження і арешту його рахунків. 
Представник позивача у судовому засіданні також підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. 
Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Згідно з постановою №R191012 від 10.11.2025, винесеною ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 . ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
За змістом означеної постанови:
«За результатами вивчення відомостей та реєстрації інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП». 
У оскаржуваній постанові вказано на наявність поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
Оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000,00 грн.
Не погодившись із постановою №R191012 від 10 листопада 2025 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Положеннями ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина перша статті ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У межах розгляду цієї справи суду належить здійснити перевірку постанови відповідача як рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет її відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, встановлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому визнання вини особою не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку доводити винуватість усіма необхідними доказами. Згідно з принципом презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою, поки її вину не буде доведено «поза розумним сумнівом», навіть якщо вона сама визнає провину.
Фактичні дані, які містяться в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Зокрема, у постанові суб`єкта владних повноважень №191012 від 10.11.2025 не викладено суті адміністративного правопорушення, не зазначено час, місце, спосіб вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Оскаржувана постанова містить лише посилання на статтю 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка покладає на громадян певні обов`язки мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Одночасно, відповідно до п.п.1 п.41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.
Натомість, надана відповідачем копія справи про адміністративне правопорушення №2993 від 10.11.2025 не містить жодного доказу направлення і вручення ОСОБА_1 повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, або зафіксованого факту відмови останнім від отримання повістки про виклик.
Суд звертає увагу й на те, що резолютивна частина оскаржуваної постанови не містить інформації про визнання позивача ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, хоча зазначено про накладення на нього штрафу.
З огляду на наведене, суд зауважує, що так як відповідачем не було винесено рішення про визнання позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, накладення штрафу в цьому випадку порушує приписи ст.ст. 9, 23 КУпАП.
Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідно до ст.279-9 КУпАП, суд зазначає наступне.
За частиною 2 ст. 279-9 КУпАП керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки… протягом трьох днів після отримання заяви, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення до адміністративної відповідальності за її відсутності, зобов`язаний перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже частина 2 ст.279-9 КУпАП не звільняє суб`єкта владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, навіть за наявності згоди особи на притягнення до адміністративної відповідальності, з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна така особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо (ст.280 КУпАП).
Крім того, відповідно до ч.3 ст.279-9 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути направлена особі засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. 
Натомість, надані відповідачем копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення №2993 від 10.11.2025 року не містять інформації, яким чином і коли ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови №R191012 від 10.11.2025.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Згідно з ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведена наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірність винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскільки в діях позивача відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, то постанову №Р191012 від 10 листопада 2025 року слід скасувати, а провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити.
Заходи забезпечення позову за ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 квітня 2026 року зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.
За матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1331,20 грн., за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 665,60 грн. Таким чином, оскільки суд першої інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення позову та скасування постанови, то керуючись статтею 139 КАС, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у загальному розмірі 1996,80 грн.
Керуючись ст. 2,5,9,72-76,243,245,250,286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Парохненко Сергій Євгенович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП - задовольнити.
Скасувати постанову №R191012 від 10 листопада 2025 року винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору у розмірі 1996,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень вісімдесят копійок).
Заходи забезпечення позову за ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 квітня 2026 року зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя:         О.В.Стадченко