ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/5156/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Паршиної Ірини Вадимівни
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.03.2026, постановлену суддею Петренко Н.Д., м. Одеса, повний текст складено 09.03.2026, про повернення зустрічної позовної заяви
у справі № 916/5156/25
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
до відповідачів: 
1) Фізичної особи-підприємця Заіки Андрія Анатолійовича;
2) ОСОБА_1 ,
про: стягнення 1 511 421, 84 грн,
ВСТАНОВИВ
У грудні 20025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (балі Банк) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Заіки Андрія Анатолійовича (далі ФОП Заіка А.П.) та ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.04.2025 № 3760709935-КД-1 у розмірі 1511421,84 грн, з яких: 942857,14 грн за тілом кредиту та 60031,11 грн за процентами та 508 533,59 грн штрафу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5156/25.
04.03.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Банку про визнання недійсним укладеного з Банком договору поруки № 3760709935-ДП-1/1.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2026 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України, як таку, що подана поза межами строку, встановленого ч. 1 цієї статті, а саме у строк, встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що не отримувала ухвалу суду від 29.12.2025, оскільки за адресою, на яку надсилалася ця ухвала ( АДРЕСА_1 ), вона більше не проживає. У зв`язку з обставинами, пов`язаними з правовим режимом воєнного стану в Україні, вона була вимушена переїхати до м. Одеси та фактично проживає за іншою адресою. Саме тому у період, коли судом було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вона не перебувала за місцем своєї реєстрації у місті Києві та об`єктивно не мала можливості отримати поштове відправлення, надіслане судом.
Скаржниця зазначає, що за наведених обставин, сам по собі факт повернення поштового відправлення до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за адресою», не є беззаперечним доказом належного повідомлення особи про відкриття провадження у справі та не свідчить про її фактичну обізнаність щодо існування відповідного судового процесу. Формальне прирівнювання такої відмітки до належного вручення процесуального документа без з`ясування причин відсутності особи за вказаною адресою, її фактичного місця перебування, а також наявності чи відсутності реальної можливості отримати кореспонденцію суперечить засадам справедливого судового розгляду та ефективного доступу до правосуддя. Отже, сам лише факт направлення ухвали за адресою реєстрації та її подальшого повернення до суду не може свідчити про належне повідомлення ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі, а відтак не може бути достатньою та безумовною підставою для висновку про початок перебігу процесуального строку на подання відзиву та зустрічної позовної заяви.
За доводами скаржниці, з матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами вона змогла ознайомитися лише 03.03.2026, отримавши їх від іншого відповідача за первісним позовом ФОП Заіки А.А. Лише з цього моменту їй стало достеменно відомо про зміст позовних вимог, підстави позову, а також про необхідність реалізації свого права на захист шляхом подання зустрічної позовної заяви. 04.03.2026, тобто без будь-якого невиправданого зволікання, зустрічний позов було подано до суду, що свідчить про добросовісну процесуальну поведінку заявниці та відсутність наміру затягувати розгляд справи.
Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Богатиря К.В., Аленіна О.Ю.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 витребувано у Господарського суду Одеської області копії матеріалів справи № 916/5156/25, необхідних для розгляду апеляційної скарги Паршиної І.В. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.03.2026 та вирішено відкласти питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження копій матеріалів з суду першої інстанції.
27.03.2026 копії матеріалів справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 апеляційну скаргу Паршиної І.В. залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України як таку, що не відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України та встановлено скаржниці 10-ти денний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду належних та допустимих доказів направлення копії апеляційної скарги з доданими документами ФОП Заіці А.А..
01.04.2026 від Паршиної І.В. надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано лист з описом вкладення на ім`я та адресу ФОП Заіки А.А..
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 за апеляційною скаргою Паршиної І.В. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.03.2026 про повернення зустрічної позовної заяви у справі № 916/5156/25 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено іншим учасникам строк до 17.04.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.
09.04.2026 від Банка надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що зустрічна позовна заява правомірно була повернута судом на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.
В прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу позивач просив суд проводити розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, а також заявив клопотання про участь його представника в усіх судових засіданнях у справі № 916/5156/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 у задоволенні вказаних клопотань Банку відмовлено (з підстав, викладених безпосередньо в ухвалі).
У відповіді на відзив Паршина І.В. заперечувала проти доводів та вимог Банку, наполягаючи на тому, що лише з 03.03.2026 вона вперше отримала реальну можливість ознайомитися зі змістом позовних вимог, підставами позову, доказами позивача за первісним позовом та належним чином сформувати свою правову позицію для подання зустрічного позову, тож саме з цією датою і може бути пов`язаний початок перебігу встановленого судом строку.
20.04.2026 від Банка надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Банк наголошує, що про існування даної справи Паршиній І.В. достовірно було відомо уже станом на 03.02.2026, оскільки саме цією датою датований договір про надання правничої допомоги №12/26, 04.02.2026 видано ордер на надання правової допомоги з її представником та починаючи з 04.02.2026 представник вступила у дану справу та подавала процесуальні заяви та клопотання у ній через підсистему «Електронний суд». Таким чином, з матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами Паршина І.В. мала можливість ознайомитися, починаючи з 03.02.2026, як самостійно в Господарському суді Одеської області, так і через підсистему «Електронний суд», або через свого представника. Однак, зустріну позовну заяву Паршина І.В. подала лише 04.03.2026, тобто з пропуском процесуальних строків, встановлених ч. 1 ст. 180 ГПК України, про що цілком обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.
25.05.2026 від Банка надійшли письмові пояснення.
Будь-яких інших заяви чи клопотань від учасників справи не надходило.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія зазначає наступне.
Предметом апеляційного перегляду в цій справі є ухвала суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви.
Виходячи з норм статтей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом. Реалізація конституційного права, зокрема на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону.
За приписами п. 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.
Згідно з частинами 1,4 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відзиву на позов.
Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ухвала Господарського суду Одеської області, якою позовну заяву Банку прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5156/25, датована 29.12.2025. Вказаною ухвалою встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву – протягом 15 днів з дня вручення ухвали. Одночасно повідомлено і про те, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 180 ГПК України у цей же строк відповідач має право подати зустрічний позов.
Згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.135 т.1), адресою реєстрації місця проживання Паршиної І.В. є: АДРЕСА_2 .
Саме на вказану адресу і була направлена ухвала Господарського суду Одеської області від 29.12.2025 про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі № 916/5156/25.
Так, 15.01.2026 поштове направлення з ухвалою суду від 29.12.2025 повернулося на адресу суду з довідкою оператора поштового зв`язку від 09.01.2026 з відміткою «адресат відсутній» (а.с.139 т.1).
Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України).
Колегія суддів враховує усталену судову практику про те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).
Колегія суддів звертає увагу, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.
Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на таку особу - учасника процесу.
У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною адресою і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення (постанова Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що неотримання відповідачкою відповідного процесуального документу можливе виключно через недотримання нею вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що слід розцінювати як фактичну відмову від отримання адресованих їй судових рішень.
До аналогічного висновку приходить і Верховний Суд у постанові від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11, де зауважує, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернена поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, яку суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 також зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі М 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі М10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі М 24/260-23/52-6).
Колегія суддів зазначає, що судом було вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення як про відкриття провадження у даній справі, так і про строк для подання зустрічного позову.
Враховуючи наведені норми процесуального закону та висновки Верховного Суду, суд першої інстанції надіславши ухвалу від 29.12.2025 відповідачці за належною адресою, належним чином повідомив останню про вчинення відповідної процесуальної дії. 
При цьому, ухвала від 29.12.2025 вважається врученою відповідачці 09.01.2026 - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки.
Таким чином, строк для подання відзиву, а відтак і зустрічної позовної заяви, був до 26.01.2026 включно, проте, із зустрічним позовом у цій справі скаржниця звернулася лише 04.03.2026, тобто з порушенням вказаного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо повернення зустрічної позовної заяви. 
Частинами 1, 2 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
У даному випадку, строк на подання зустрічної позовної заяви дорівнює строку для подання відзиву. В свою чергу строк для подання відзиву встановлюється судом, тому і строк для подання зустрічної позовної заяви є строком, який встановлюється судом.
Таким чином, оскільки строк для подання зустрічної позовної заяви встановлюється судом, то такий строк не може бути поновлений, а може бути лише продовженим за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи заявника апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів не вбачає.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що повернення судом зустрічної позовної заяви не позбавляє особу права звернутися до господарського суду за захистом порушеного права із позовом в загальному порядку, що спростовує твердження апелянта про порушення його права на доступ до правосуддя.
Керуючись статтями 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Паршиної Ірини Вадимівни залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.03.2026 про повернення зустрічної позовної заяви у справі № 916/5156/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді К.В. Богатир 

О.Ю. Аленін