Справа № 454/2924/25 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В. 
Провадження № 33/811/813/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Зал Дмитра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Зал Дмитра Олександровича на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 27 квітня 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 23 липня 2025 року о 13.55 год. на 93 км. автодороги Р-15 сполучення «Ковель-Жовква» в с. Тудорковичі, Шептицького району Львівської області, в порушення п. 2.9а ПДР України, керував автомобілем марки «Сузукі», р.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALKOTEST 6820, тест 6806, результат 0,48 проміле. Від проходження огляду у лікувальному закладі водій відмовився. 
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Зал Д.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Наголошує, що працівники поліції не мали права проводити огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, окрім того судом не повно досліджено відеозаписів.
Зазначає, що працівник поліції не повідомив водію ознак сп`яніння, які були виявлені в нього, не роз`яснив йому прав та обов`язків.
Наголошує, що працівниками поліції не доведено законності зупинки ОСОБА_1 , не накладено на нього жодного стягнення за порушення ПДР України. Окрім того, огляд ОСОБА_1 , проведено з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП.
У судове засідання, призначене на 5 червня 2026 року ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не прибув, адвокат Зал Д.О. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Зал Д.О., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 400265 від 23 липня 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , 23 липня 2025 року о 13.55 год. на 93 км. автодороги Р-15 сполучення «Ковель-Жовква» в с. Тудорковичі, Шептицького району Львівської області, керував автомобілем марки «Сузукі», р.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALKOTEST 6820, тест 6806, результат 0,48 проміле. Від проходження огляду у лікувальному закладі водій відмовився;
- роздруківкою приладу «Drager 6820» від 23 липня 2025 року (а.с. 3), з якої вбачається, що огляду було проведено о 14 год 03 хв, 23 липня 2025 року, результат 0,48 проміле, з результатом водій ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 0,48 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;
- інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), з якого вбачається, що в водія ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;
- рапортом капітана поліції З. Чорного (а.с. 5), з якого вбачається, що працівниками поліції зупинено автомобіль «Сузукі», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням знаку п.3.41, під час опитування у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (результат 0,48 проміле);
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Сузукі», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , опитування водія, під час якого йому повідомлено причину зупинки транспортного засобу (порушення знаку 3.41), виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук), у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на який водій погодився, зазначив, що вживав алкоголь напередодні ввечері. Працівниками поліції надано герметично запаковану трубочку, перевірено прилад (чистий), результат огляду 0,48 проміле, з результатом він погодився, відмовився їхати в медичний заклад, від керування транспортним засобом його відсторонено, роз`яснено йому права та обов`язки, ознайомлено водія з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, протоколом про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.
Твердження апелянта, що працівник поліції не повідомив водію ознак сп`яніння, які були виявлені в нього, не роз`яснив йому прав та обов`язків, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученими до матеріалів справи, який описано вище за текстом.
Аргументи апелянта, що працівниками поліції не доведено законності зупинки ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водію було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу, окрім того на відеозаписі, зафіксовано, що на водія ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.
Доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а огляд осіб які проходять військову службу повинен здійснюватися відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, тобто не працівниками поліції, а посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, на увагу не заслуговують, оскільки положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджуються на осіб, які керують транспортним засобом.
Положення ст. 266-1 КУпАП застосовуються для тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Доказів виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби, бойового завдання, під час зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять.
Твердження апелянта, що судом першої інстанції неналежно досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, апеляційний суд розцінює критично, оскільки судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі докази, долучені до матеріалів справи, надано їм правову оцінку, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП
Твердження апелянта, що працівники поліції не мали права проводити огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, є необґрунтованим. На момент проведення огляду військовослужбовець виконував функції водія та керував транспортним засобом, а тому на нього поширювалися вимоги законодавства у сфері безпеки дорожнього руху. У разі наявності передбачених законом підстав поліцейські мають право вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння будь-якого водія транспортного засобу незалежно від його статусу.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Зал Д.О. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Сокальського районного суду Львівської області від 27 квітня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Зал Дмитра Олександровича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.