ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/27442/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., секретар судового засіданні Буханець І.П., за участю представника позивача Бурі О.Є., представника відповідача Овсяникової Л.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі №160/27442/25 за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення,-
У С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (далі – позивач, АТ «НЗФ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі – відповідач, СМУ ДПС), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення: № 603/32-00-04-01-02-01-00186520 від 02.09.2025 р. згідно з яким Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» на підставі п.п. 54.3.2 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п.200.14 ст.200 та п.п. «б» п. 200.4 ст. 200 ПКУ та у відповідності до п. 200.41, 200.121 ст. 200 ПКУ виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 86000000 грн., прийняте СМУ ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі висновків акту камеральної перевірки від 06.08.2025 року №574/32-00-04-01-02-01-00186520.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 02.09.2025 року № 603/32-00-04-01-02-01-00186520.
Стягнув з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 43968079, місцезнаходження: 49600, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Поля Олександра, буд. 57) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (код ЄДРПОУ 00186520, місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування скарги зазначено, що пунктом 200.4-1 ст. 200 ПК України встановлено, що платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
За пунктом 200.12-1 ст. 200 ПК України з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань: Ігор Коломойський та Геннадій Боголюбов є вигодоодержувачем АТ «Нікопольський завод феросплавів» , опосередковане володіють 24,7725 % кожний в статутному капіталі.
Так, згідно структури власності (датована 06.02.2025) наданої безпосередньо АТ «Нікопольський завод феросплавів» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:
- Ігор Коломойський є власником компанії Прометеас Номіні Сервіс ЛТД;
- Геннадій Боголюбов є власником компанії Протіас Секретаріал ЛТД.
Вищезазначені компанії являються акціонерними власниками Тінола Комерціал ЛТД, Рександ Вентурес ЛТД, Стреттінг Інвестментс ЛТД, Редакс Ентерпрайзес ЛТД, Квайклайн Трейдінг ЛТД, Ромастар Холдінг ЛТД, Росморе Консалтінг ЛТД, Навелл Комерціал ЛТД, Квадко Інвестментс ЛТД, Далком Консалтінг ЛТД, Тамора Трейдінг ЛТД.
В свою чергу, вищезазначені компанії є акціонерними компаній Трілон Інвестментс Лімітед, Ругелла Пропертіс ЛТД, Долеміа Консалтінг ЛТД, Софалон Інвестментс Лімітед, Манджомал Лімітед, Демелза Холдінгз Лімітед, Камеас Девелопмент Лімітед, Полістекс Ентерпрайзис Лімітед, Ревеліо Холдінгз ЛТД, Кутенмакс Холдінгз Лімітед, Профетіс Ентерпрайзис Лімітед, Сонеріо Холдінгз ЛТД, які являються власниками «Нікопольський завод феросплавів».
Відповідно Рішення національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025, застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 .
Законом України «Про санкції» передбачені види обмежувальних заходів, до яких, зокрема, віднесено: запобігання виведенню капіталів за межі України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (зупинення фінансових операцій; заборона укладення договорів та вчинення правочинів).
У листі Національного банку України «Про дотримання режиму санкції у виді блокування активів» від 01.11.2022 №Р/25-0005/76250, зазначено, що згідно з частиною восьмою статті 5 Закону про санкції забезпечення реалізації санкції у виді блокування активів здійснюється відповідними органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами у межах наданих їм повноважень. З урахуванням змін, унесених Законом («Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб») про підвищення ефективності санкцій (№2257-ХІ від 12.05.2022), санкція у виді блокування активів у новій редакції передбачає суттєве розширення обмежень, зокрема розширюється коло активів, що мають бути заблоковані: у новій редакції блокування поширюється не тільки на майно, що належить санкційній особі, але й на інші активи, що належать цій санкційній особі (незалежно від того, хто такими активами користується чи розпоряджається), а також на інші активи, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.
У листі Міністерства фінансів України від 05.04.2024 №11310-09-62/11443 щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість для платників податків, у разі застосування до їх засновників та/або бенефіціарних власників спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), в якому зазначено, що відповідно здійснення будь-яких бюджетних відшкодувань, зокрема, відшкодування податку на додану вартість, юридичним особам, до кінцевих бенефіціарних власників та/або власників (засновників, учасників) яких застосовано санкції, є недоцільним в умовах воєнного стану в Україні.
У наданих запереченнях підприємством не спростовано інформацію щодо здійснення підсанкційними особами непрямого вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до пунктів 200.4-1, 200.12-1 статті 200 Кодексу та з урахуванням Рішення національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025, АТ «Нікопольський завод феросплавів», не має права на отримання бюджетного відшкодування задекларованого в декларації з податку на додану вартість за червень 2025 року в сумі 86 000 000 гривень.
Також скаржник посилається на те, що згідно до додаткових пояснень наданих АТ «Нікопольський завод феросплавів» до суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали права власності 26.07.2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому не зазначається яких саме компаній.
Відповідно Сертифікату від 12.06.2025 № НЕ 206221 Міністерства енергетики, торгівлі та промисловості відділ реєстратора компанії та інтелектуальної власності Нікосія Республіки Кіпр, наданого підприємством до додаткових пояснень, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спільними та індивідуальними розпорядниками акцій компанії Тінола Комерціал ЛТД, яка в свою чергу являється акціонерним власником Долеміа Консалтінг ЛТД. Інформація щодо продажу інших компаній відповідно до структури власності відсутня.
Дата видачі такого сертифікату відбулася вже після введення в дію застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Компанія Долеміа Консалтінг ЛТД згідно структури власності наданої безпосередньо АТ «Нікопольський завод феросплавів» володіє лише 18,22% акцій підприємства, що свідчить про можливий незначний продаж акцій АТ «Нікопольський завод феросплавів», якими володіли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки загальна доля акцій АТ «Нікопольський завод феросплавів» у ОСОБА_1 становить 24,7725% та ОСОБА_2 – 24,7725%.
Зміни в структурі власності підприємством не вносились до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, отримано відомість з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по АТ «Нікопольський завод феросплавів» щодо запису від 22.07.2025 № 1010989960079001809 про Внесення рішення про заборону вчинення реєстраційних дій на підставі судового рішення від 16.07.2025 по справі № 991/7155/25 про арешт корпоративних прав.
Згідно ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить йому особисто або опосередковано через інші юридичні особи на праві приватної власності, шляхом тимчасового позбавлення права відчуження та розпорядження майном, а саме на: 1) корпоративні права в розмірі 10,29% корпоративних прав АТ «Запорізький заводь феросплавів» (код ЄДРПОУ 00186542), що становить 23 456 569 акцій, а також 10,29% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності у виді майна; 2) корпоративні права у розмірі 24,7755% частки AT "Нікопольський завод феросплавів" (код ЄДРПОУ 00186520), що складає 384 685 733 акцій, а також 24,7755% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності у виді майна.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити ї без задоволення, а рішення суджу без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що у відповідності із вимогами податкового законодавства, а саме п. 200.4-1 ст. 200-1 ПКУ, право платника податків на отримання бюджетного відшкодування ПДВ може бути обмежене в разі якщо відносно нього, його засновників (учасників), або кінцевих бенефіціарних власників застосовано санкції у встановленому законом порядку.
Тобто, законодавство передбачає можливість введення обмеження права платника податків на отримання бюджетного відшкодування ПДВ, якщо у встановленому законодавством порядку введено санкції відносно: 1.) Самого платника податків; 2.) Його засновників (учасників); 3.) Кінцевих бенефіціарних власників (КБВ) платника податків.
Згідно Рішення РНБО від 12.02.2025 р. санкції було введено відносно фізичних осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про інші санкційні обмеження Відповідач ні в Акті перевірки ні у відзиві на позов не зазначає.
У відповідача були відсутні підстави для застосування п. 200.4-1 ст. 200-1 ПКУ, оскільки вказані вище фізичні особи не є засновниками, учасниками або кінцевими бенефіціарними власниками (КБВ) відносно підприємства-позивача.
Відповідач також зазначає, що вказані особи «опосередковано» володіють часткою в статутному капіталі Товариства, яка становить 24,7725% кожний окремо.
Указані особи не є КБВ по відношенню до АТ НЗФ, оскільки у відповідності до вимог законодавства, за вказаною вище ознакою зазначені фізичні особи не відповідають визначальним критеріям встановленим Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 року № 361- IX, оскільки не володіють ключовою часткою та не мають вирішального впливу на діяльність Товариства – опосередковано володіють часткою що становить менше 25%.
Ухвалою слідчого судді ВАКС від 16.07.2025 року у кримінальному провадженні № 12017040000000531 від 06.03.2017 року накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_1 та корпоративні права у розмірі 24,7755% в статутному капталі АТ НЗФ. 
Ухвалою Апеляційної палати ВАКС від 18.08.2025 року зазначена Ухвала від 16.07.2025 року була частково скасована. 
Указаною Ухвалою ВАКС було тимчасово обмежене право зазначеної фізичної особи розпоряджатися корпоративними правами, якими він опосередковано володіє або володів до ухвалення рішення (вироку) суду у кримінальному провадженні.
Ухвала прийнята у кримінальному провадженні № 12017040000000531 від 06.03.2017 р., в якому до теперішнього часу не ухвалено вирок суду.
Опосередкованого володіння вказаною фізичною особою корпоративними правами в статутному капіталі АТ НЗФ не заперечувався позивачем, тому зазначена Ухвала ВАКС не має доказового значення у даній справі -не містить висновків щодо визначення вказаної фізичної особи як акціонера чи КБВ по відношенню до позивача.
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
АТ «НЗФ» є юридичною особою зареєстрованою 05.03.1994 року, про що внесено відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.03.2005 року та зроблено відповідний запис №1230 120 0000 000312. Основний вид економічної діяльності: 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів.
Позивач зареєстрований платником податків 24.07.1997 з індивідуальним податковим номером №1865204076 та на момент проведення перевірки АТ «Нікопольський завод феросплавів» перебувало на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
Згідно структури власності позивача акціонерами позивача є: TREELON INVESTMENTS LIMITED, SOFALON INVESTMENTS LIMITED, ROUGELLA PROPERTIES LTD, SONERIO HOLDINGS LTD, MANJALOM LIMITED, DEMELZA HOLDINGS LIMITED, CAMEAS DEVELOPMENT LIMITED, POLISTEKS ENTERPRISES LIMITED, REVELIO HOLDINGS LIMITED, COUTTENMAX HOLDINGS LIMITED, PROFETIS ENTERPRISES LIMITED, ALEXTON HOLDINGS LIMITED.
Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідно до пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України в порядку, встановленому статтею 76 глави 8 розділу II Кодексу проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2025 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21.07.2025 № 9214659342 за червень 2025 року.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 06.08.2025 № 574/32-00-04-01-02-01-00186520, яким зафіксовано встановлені цією перевіркою порушення АТ «Нікопольський завод феросплавів» (код за ЄДРПОУ 00186520) вимог підпункту «б» пункту 200.41 статті 200 Податкового кодексу України та у відповідності до пунктів 200.41, 200.121 статті 200 Податкового кодексу України, а саме - АТ «Нікопольський завод феросплавів» (код за ЄДРПОУ 00186520) не має права на отримання бюджетного відшкодування задекларованого в декларації з податку на додану вартість за червень 2025 року в сумі 86 000 000 гривень».
Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 06.08.2025 №574/32-00-04-01-02-01-00186520, АТ «Нікопольський завод феросплавів» подало до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення вих. №2025.08.14/30-6601/6877 від 14.08.2025 року.
Листом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №3942/6/32-00-04-01-08 від 28.08.2025 року, рішенням Постійної комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок висновки за Актом камеральної перевірки АТ «Нікопольський завод феросплавів» (код за ЄДРПОУ 00186520) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2025 року від 06.08.2025 №574/32-00-04-01-02-01-00186520 є об`єктивними, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства. Аргументи наведені у запереченнях підприємства, не надають підстав для їх скасування або перегляду.
На підставі висновків акта перевірки від 06.08.2025 №574/32-00-04-01-02-01-00186520 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 02.09.2025 року №603/32-00-04-01-02-01-00186520, згідно з яким АТ «Нікопольський завод феросплавів» на підставі п.п. 54.3.2 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п.200.14 ст.200 та п.п. «б» п. 200.4 ст. 200 ПКУ та у відповідності до п. 200.41, 200.121 ст. 200 ПКУ виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період - червень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 86000000 гривень.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп. 14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно підпункту 14.1.165 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний прибуток для цілей розділу III цього Кодексу - податок на прибуток підприємств, платник податку на прибуток підприємств, оподаткування податком на прибуток підприємств, прибуток, який підлягає оподаткуванню. 
Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Для цілей оподаткування вважається, що операція, здійснена з нерезидентами, не має розумної економічної причини (ділової мети), якщо: головною ціллю або однією з головних цілей операції є несплата (неповна сплата) суми податків та/або зменшення обсягу оподатковуваного прибутку платника податків; у зіставних умовах особа не була б готова придбати (продати) такі товари, роботи (послуги), нематеріальні активи, інші предмети господарських операцій, відмінні від товарів, у непов`язаних осіб.
Цей підпункт застосовується для цілей статті 39 цього Кодексу, в тому числі при доведенні обставин, що свідчать про відсутність ділової мети, у випадках, визначених пунктом 140.5 статті 140 цього Кодексу, які передбачають застосування відповідних положень статті 39 цього Кодексу;
Згідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 200.1 - 200.2 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За положенням пункту 200.10 статті 200 ПК України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, що проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), а якщо такі документи були подані пізніше - за днем їх фактичного подання, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
З аналізу наведених норм вбачається, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Тобто, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, у первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
При цьому, з преамбули Закону України «Про санкції» №1644-VII від 14 серпня 2014 року (далі - Закон №1644-VII) слідує, що інститут санкцій законодавець запровадив з метою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
Частиною 1 статті 1 Закону №1644-VII встановлено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Частиною 1 статті 2 Закону №1644-VII визначено, що правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права.
Згідно з частиною 3 статті 5 Закону №1644-VII рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Рішення щодо застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 цього Закону, ухвалюється судом у порядку, визначеному статтею 5-1 цього Закону.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 5 Закону №1644-VII реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 Податкового кодексу України.
згідно з пунктом 17.3 ст. 17 ПК України, права платника податку, передбачені цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, можуть бути обмежені у разі застосування до платника податків спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
За положенням ст. 21-1 ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", шляхом здійснення таких заходів, зокрема: зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
Пунктом 200.4-1 статті 200 ПК України передбачено, що платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За положенням пункту 200.12-1 ст. 200 ПК України, з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
Пунктом 200.14-1 статті 200 ПК України передбачено, якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування.
Таке податкове повідомлення-рішення не підлягає оскарженню.
Аналіз положень п. 200.4-1 ст. 200 ПК України дає підстави для висновку про те, що для застосування вказаної норми права необхідно, що б санкції були застосовані до однієї з наступних осіб: самого платника податку, засновників (учасників) платника податку, кінцевого бенефіціарного власника платника податку.
Аналогічний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 21 липня 2025 року справа № 160/30897/24, від 17 вересня 2025 року справа № 160/30975/24 , від 05.11.2025 у справі № 160/31001/24, від 11 березня 2026 року у справа № 160/5758/25 тощо.
Відповідно до статті 115 ЦК України господарське товариство є власником: 1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; 2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; 3) одержаних доходів; 4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до підпункту 14.1.241-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України термін «кінцевий бенефіціарний власник» вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». 
Відповідно до частини 1 статті 51 Закону України № 361-IX «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон 361-ІХ) юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності.
Юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
За приписами частини 3 цієї статті, юридичні особи зобов`язані підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані, повідомляти державного реєстратора про зміни протягом 30 робочих днів з дня їх виникнення та подавати державному реєстратору документи, що підтверджують зазначені зміни, у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», акціонерами товариства можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.
За ч.1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначає що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, з Єдиного державного реєстру.
Невід`ємною архівною складовою частиною Єдиного державного реєстру є Реєстр документів дозвільного характеру, Єдиний реєстр громадських формувань, Реєстр громадських об`єднань та Єдиний реєстр підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема:
-інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа (крім юридичних осіб, зазначених у частині восьмій статті 5-1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"): прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства (підданства), а в разі, якщо кінцевий бенефіціарний власник-іноземець є громадянином (підданим) декількох країн, - усі країни його громадянства (підданства), серія (за наявності) та номер документа (документів), що посвідчує особу та підтверджує громадянство (підданство), зокрема, але не виключно, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності), місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), а також повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код (для резидента) засновника юридичної особи, в якому ця особа є кінцевим бенефіціарним власником, характер та міра (рівень, ступінь, частка) бенефіціарного володіння (вигоди, інтересу, впливу).
У разі відсутності в юридичної особи кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа, вноситься відмітка про зазначення у структурі власності юридичної особи обґрунтованої причини його відсутності.
У разі зміни кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи державна реєстрація змін до відомостей про кінцевих бенефіціарних власників юридичної особи проводиться протягом 30 робочих днів з дня виникнення таких змін.
У випадках, встановлених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", до Єдиного державного реєстру вноситься відмітка про можливу недостовірність інформації про кінцевого бенефіціарного власника або структуру власності юридичної особи;
-структура власності та інформація про структуру власності юридичної особи (крім юридичних осіб, зазначених у частині восьмій статті 5-1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"), за формою та змістом, визначеними відповідно до законодавства.
Пунктом 3 Положення про форму та зміст структури власності затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 19.03.2021 року №163 (далі - Положення) України визначено що структура власності за формою є офіційним документом, що являє собою схематичне зображення структури власності юридичної особи, яка відображає всіх осіб, які прямо або опосередковано володіють цією особою самостійно чи спільно з іншими особами або незалежно від формального володіння мають можливість значного впливу на керівництво чи діяльність юридичної особи.
Пунктом 6 Положення передбачено структура власності підписується керівником юридичної особи.
Структура власності в електронній формі формується програмними засобами у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису керівника юридичної особи відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги».
На схематичному зображенні структури власності зазначаються особи: всі особи, які прямо або опосередковано володіють однією юридичною особою самостійно чи спільно з іншими особами (всі учасники юридичної особи та кожної особи у кожному ланцюгу володіння корпоративними правами юридичної особи); всі особи, які незалежно від формального володіння мають можливість значного впливу на керівництво чи діяльність юридичної особи; розмір участі (відсоток корпоративних прав), який належить кожній фізичній та/або юридичній особі, кожному трасту та/або іншому подібному правовому утворенню в іншій юридичній особі, трасті або іншому подібному правовому утворенні.(Пункт 7 Положення).
Кабінет Міністрів України Постановою «Про затвердження Методології визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника» від 19 вересня 2023 р. № 1011 відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 5-1 Закону України “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення” затвердив Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника.
За положенням п.1-2 Методології, цю Методологію розроблено відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 5-1 Закону України “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення” (далі - Закон) та з метою створення ефективної системи у сфері розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників, удосконалення процесу визначення юридичними особами кінцевих бенефіціарних власників.
Ця Методологія поширюється на юридичних осіб приватного права, утворених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім осіб, визначених частиною восьмою статті 5-1 Закону.
Відповідно до п. 3 Методології, у цій Методології термін “ключова частка статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи” означає розмір у відсотках пакета голосуючих акцій у загальній кількості голосуючих акцій акціонерного товариства або кількість голосів загальної кількості голосів учасників товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю, кількість голосів або інших прав голосу в юридичній особі, що надає можливість прямого або непрямого вирішального впливу.
Терміни “кінцевий бенефіціарний власник”, “структура власності”, “траст”, “номінальний власник” вживаються у значенні, визначеному Законом.
Терміни “реєстр власників іменних цінних паперів”, “номінальний утримувач” вживаються у значенні, наведеному в Законі України “Про депозитарну систему України”.
Термін “голосуюча акція” вживається у значенні, наведеному в Законі України “Про акціонерні товариства”.
Термін “партнерство” вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.
Пункт 29, 30, 60 ч.1 Закону України “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення” визначає, що істотна участь - пряме або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами часткою у розмірі 10 і більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на керівництво чи діяльність юридичної особи.
Кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Кінцевим бенефіціарним власником є: для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння); для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння); для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.
Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права;
Траст - правові відносини, створені засновником відповідно до законодавства країни утворення за життя або на випадок смерті, коли активи потрапляють під контроль довірчого власника на користь вигодоодержувача (вигодонабувача) або для визначеної цілі, які характеризуються такими ознаками: активи становлять окремий фонд і не є частиною власного майна довірчого власника; права на активи трасту оформлені на ім`я довірчого власника або на ім`я іншої особи, що діє від імені довірчого власника; довірчий власник має повноваження і обов`язки, в межах яких він є відповідальним та може управляти, використовувати або розпоряджатися активами відповідно до умов довірчого договору та спеціальних обов`язків, покладених на нього законодавством відповідної держави.
За положенням п. 4 Методології, юридичні особи зобов`язані мати актуальні відомості про кінцевого бенефіціарного власника та подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”.
Відповідно до п. 15 Методології, для встановлення характеру та міри (рівня, ступеня, частки) бенефіціарного володіння (вигоди, інтересу, впливу) визначаються:
1) усі особи (засновники, учасники, акціонери, члени) юридичної особи, які прямо володіють ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи;
2) усі особи (засновники, учасники, акціонери, члени) в ланцюзі контролю/володіння юридичної особи, які опосередковано володіють ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи, зокрема через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення;
3) усі особи, що здійснюють вирішальний вплив шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення;
4) усі особи, що здійснюють вирішальний вплив на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення незалежно від формального володіння.
За положеннями п. 16-17 Методології, під час визначення кінцевого бенефіціарного власника за ознакою непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб досліджується інформація про зв`язки між особами, які можуть бути використані для того, щоб домогтися більшої вигоди для себе, та можуть ґрунтуватися на родинних відносинах, майнових, організаційно-управлінських або договірних відносинах.
Під час дослідження ознак непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом реалізації права контролю з`ясовуються чинники, що забезпечують такий вплив на діяльність юридичної особи, визначаються способи реалізації права контролю та встановлюється їх суб`єктний склад.
Порядок і етапи дослідження та визначення контролю, їх обсяг, зміст та послідовність проведення, зазначені в цій Методології, можуть змінюватися залежно від обставин, які виникають під час дослідження наявності контролю.
Так, кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 14 березня 2023 року у справі № 640/12206/19.
Позивачем задекларовано від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - рядок 20.2 Декларації за червень2025 року у сумі ПДВ 86 000 000 гривень.
Матеріали справи свідчать, що відповідачем проведено контролюючу перевірку.
За висновками контролюючого органу про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування за червень 2025 року на суму 86 000 000 грн, оскільки особи: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 опосередковано володіють по 24,7725% у статутному капіталі АТ «Нікопольський завод феросплавів».
Отже, відповідач вважає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кінцевими бенефіціарними власників АТ «НЗФ», вказуючи, що кожний з них опосередковано володіє 24,7725% в статутному капіталі АТ «НЗФ».
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно АТ «Нікопольській завод феросплавів», в розділі «Перелік засновників (учасників) юридичної особи» зазначено: акціонери, згідно реєстру власників цінних паперів, розмір частки засновника (учасника): 418915254,60. В розділі «Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи» зазначено відсутній.
Згідно з наявною в матеріалах справи структурою власності АТ НЗФ, акціями товариства володіють такі компанії: TREELON INVESTMENTS LIMITED, SOFALON INVESTMENTS LIMITED, ROUGELLA PROPERTIES LTD, SONERIO HOLDINGS LTD, MANJALOM LIMITED, DEMELZA HOLDINGS LIMITED, CAMEAS DEVELOPMENT LIMITED, POLISTEKS ENTERPRISES LIMITED, REVELIO HOLDINGS LIMITED, COUTTENMAX HOLDINGS LIMITED, PROFETIS ENTERPRISES LIMITED, ALEXTON HOLDINGS LIMITED.
Також згідно структури власності АТ «Нікопольський завод феросплавів»:
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вигодоодержувачем АТ «Нікопольський завод феросплавів» (код за ЄДРПОУ 00186520), опосередковане володіння 24,7725 % в статутному капіталі;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_1 , є вигодоодержувачем АТ «Нікопольський завод феросплавів» опосередковане володіння 24,7725 % в статутному капіталі.
Відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025, застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до наступних осіб:
1. ОСОБА_1 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Громадянство - Держава Ізраїль. Паспорт громадянина Ізраїлю - НОМЕР_2 , внутрішній паспорт громадянина Ізраїлю - НОМЕР_3 . Відомості згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків України: реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .
2. ОСОБА_2 ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Громадянство - Україна. Паспорт громадянина України - НОМЕР_5 . УНЗР Україна - 1962012005152. Відомості згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків України: реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Види обмежувальних заходів (відповідно до Закону України «Про санкції»), що застосовані до цих осіб:
1. позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;
2. блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
3. обмеження торговельних операцій (повне припинення);
4. обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);
5. запобігання виведенню капіталів за межі України;
6. зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
7. заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8. заборона користування радіочастотним спектром України;
9. обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж (повне припинення);
10. заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;
11. заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);
12. заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;
13. запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;
14. припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;
15. заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
16. заборона на набуття у власність земельних ділянок;
17. інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (заборона укладення договорів та вчинення правочинів; заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, виданих цією особою; заборона виплати дивідендів або інших платежів, пов`язаних із корпоративними правами (правом власності на частку, акції, паї) на користь особи щодо якої застосовані санкції та осіб, що діють від її імені).
Колегія суддів зазначає, що за положенням п. 200.4-1, 200.14-1 статті 200 ПК України платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування та контролюючий орган приймає рішення про відмову у відшкодуванні у разі якщо щодо платника податку (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких), протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки, у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), яке за положенням статті 5 Закону №1644-VII набирає чинності з моменту видання указу Президента України.
Колегія суддів зазначає, що за положенням законодавства, з огляду на частку якою володіють особи щодо яких застосовано санкції, неможливо стверджувати, що такі особи, у розумінні Методології та Закону України “Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення”, є кінцевими бенефіціарними власниками, з огляду на те, що вони не володіють ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або правами голосу юридичної особи, та не мають прямого або не прямого вирішального впливу на діяльність підприємства (частка у розмірі не менше 25 відсотків).
Також, колегія суддів зазначає, що відповідач у ході камеральної перевірки не здійснював детального аналізу діяльності підприємства в частині встановлення у вказаних осіб ознак непрямого вирішального впливу, вирішального впливу однією особою стосовно іншої особи тощо.
При цьому, з пояснень позивача вбачається, що вказані юридичні і фізичні особи не мають прямого та непряму вирішального впливу на діяльність позивача шляхом:
-реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їхньою часткою, оскільки не є безпосередньо акціонерами позивача, а тому не мають можливості приймати участь у загальних зборах акціонерів позивача, відповідно, приймати будь-які рішення чи голосувати за прийняття будь-яких рішень на таких загальних зборах акціонерів;
-права отримання доходів від діяльності позивача з огляду на те, що виключно акціонери акціонерного товариства, які безпосередньо володіють акціями акціонерного товариства, мають право на отримання доходу такого товариства у вигляді дивідендів. Оскільки вказані юридичні та фізичні особи не є акціонерами позивача, вони, відповідно до вимог чинного законодавства України, не мають права на отримання частки доходів позивача у вигляді дивідендів;
-не мають права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, оскільки не є акціонерами позивача, а тому не мають можливості приймати участь у загальних зборах акціонерів позивача і, відповідно, приймати будь-які рішення чи голосувати за прийняття будь-яких рішень на таких загальних зборах акціонерів. У органі управління позивача - загальних зборах акціонерів - вказані юридичні та фізичні особи - відсутні. Щодо іншого органу управління позивача - Ради директорів: Рада директорів Позивача обирається загальними зборами акціонерів Товариства.
Отже, особи, на яких накладено санкції згідно з законодавства України, прямого та/чи непрямого вирішального впливу на діяльність позивача не мають.
Таким чином, належними та допустимими доказами судами попередніх інстанцій не встановлено, а відповідачем не доведено, що особи, до яких застосовано санкції згідно законодавства України, є засновниками (учасниками) та кінцевими бенефіціарними власниками позивача.
Отже, матеріалами справи не підтверджується, що до позивача та/або його засновників (учасників), кінцевого беніфіциарного власника застосовано санкції.
Отже, згідно відомостей структури власності АТ «Нікопольський завод феросплавів», що розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, фізичні особи, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є кінцевими бенефіціарними власниками або засновниками АТ НЗФ«Нікопольський завод феросплавів», а є вигодоодержувачами, та здійснюють опосередковане володіння 24,7725% кожний в статутному капіталі АТ «Нікопольський завод феросплавів».
Аналогічний висновок, щодо права на відшкодування Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» викладений у постанові Верховного Суду 13 травня 2026 року справа № 160/18712/25.
Крім того, відповідно до пп. 200.7.1 п.200.7ст.200 ПК формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
До такого Реєстру вносяться в т.ч. такі дані:
дата прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції";
дата прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
Проте, в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відсутня інформація щодо позивача та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників у порядку, встановленому Законом України «Про санкції» приймались рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).
Отже, контролюючий орган відмовив у наданні бюджетного відшкодування позивачу на підставі, яка не передбачена нормою податкового законодавства в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Аналогічний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 21 липня 2025 року справа № 160/30897/24, від 17 вересня 2025 року справа № 160/30975/24, від 5 листопада 2025 року у справі № 160/31001/24, від 11 березня 2026 року у справа № 160/5758/25, від 13 травня 2026 року справа № 160/18712/25. 
Отже, наразі Верховним Судом вже сформовано сталу та послідовну практику у питаннях бюджетного відшкодування платникам ПДВ, щодо яких станом на час подання декларації та проведення податкової перевірки не було застосовані спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), що свідчить про послідовність висновків Верховного Суду у даному питанні.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі №160/27442/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі №160/27442/25 залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені 20 травня 2026 року, в повному обсязі постанова складена 24 червня 2026 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту постанови.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко