ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/629/26 

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петма" (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, село Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., будинок 41о, код 39705187)
про стягнення 47885 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петма" (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, село Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., будинок 41о, код 39705187)
до Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 95769,69 грн,
за участю представників:
від позивача за первісним позовом: Стефурак Надія Степанівна;
від відповідача за первісним позовом: Воронюк Сергій Олександрович,

ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича (далі – ФОП Чернюк В.Я.) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петма» (далі - Товариство) про стягнення 47885 грн штрафних санкцій за Договором транспортного перевезення вантажів від 08.04.2024 №17.
Ухвалою суду від 18.03.2026, зокрема, відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Через систему «Електронний суд» 24.03.2026 від Товариства надійшла зустрічна позовна заява до ФОП Чернюка Василя Ярославовича про стягнення 95769,69 грн за спірним Договором.
Ухвалою суду від 30.03.2026 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства до ФОП Чернюка Василя Ярославовича про стягнення 95769,69 грн у справі №911/629/26 до спільного розгляду з первісним позовом.
Через систему «Електронний суд» 10.04.2026 від ФОП Чернюка Василя Ярославовича надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою суду від 13.04.2026 відкладено розгляд справи на 20.04.2026.
Через систему «Електронний суд» 19.04.2026 від Товариства надійшла відповідь на відзив, у якій представник заперечував проти доводів викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Ухвалою суду від 20.04.2026 відкладено розгляд справи на 04.05.2026.
Через канцелярію господарського суду 21.08.2025 від ФОП Чернюка Василя Ярославовича надійшли заперечення, в яких останній заперечує проти обставин викладених Товариством у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Через систему «Електронний суд» 04.05.2026 від Товариства надійшло клопотання про зменшення розміру штрафу.
Ухвалою суду від 04.05.2026 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.05.2026.
Через систему «Електронний суд» від ФОП Чернюка Василя Ярославовича надійшли заперечення на клопотання про зменшення штрафу.
Ухвалою суду від 26.05.2026 відкладено розгляд справи на 02.06.2026.
У судовому засіданні 02.06.2026 представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
Представник відповідача за первісним позовом заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні, а зустрічний позов задовольнити повністю.
Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін.
Судом встановлено, що 08.04.2024 між ФОП Чернюк Василем Ярославовичем (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТМА» (далі - Виконавець) укладено Договір транспортного перевезення вантажів №17 (далі - Договір).
Відповідно до умов указаного договору Виконавець зобов`язувався за дорученням Замовника здійснювати перевезення вантажів автомобільним транспортом у міських, міжміських та міжнародних сполученнях, а Замовник — оплачувати вартість наданих послуг. Договором передбачено, що конкретні умови кожного перевезення визначаються у відповідних заявках-замовленнях, які є невід`ємною частиною договірних відносин сторін.
На виконання умов договору сторонами було погоджено та підписано заявки-замовлення №57 від 28.02.2025 та №58 від 28.02.2025.
Як зазначає позивач, перевезення за заявкою №57 фактично виконано з вивантаженням вантажу 05.03.2025, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №10698072.
Перевезення за заявкою №58 виконано з вивантаженням 10.03.2025, що підтверджується CMR №10649497.
Позивач посилається на те, що пунктом 5.9 договору №17 передбачено обов`язок Виконавця надати Замовнику оригінали документів на оплату, а саме: рахунок, акт виконаних робіт, заявку, ТТН або CMR, належним чином завірені, не пізніше 60 календарних днів з моменту вивантаження автомобіля. У випадку порушення зазначеного строку Замовнику надано право стягнути з Виконавця одноразовий штраф у розмірі 50% від суми фрахту, погодженого у відповідній заявці.
За твердженням Позивача, документи за заявкою №57 мали бути надані не пізніше 04.05.2025, однак фактично були отримані ним лише 20.06.2025, тобто з простроченням на 47 календарних днів. При цьому Позивач зазначає, що поштове відправлення з відповідними документами було надіслано Відповідачем лише 17.06.2025.
Аналогічно, документи за заявкою №58, які мали бути надані не пізніше 09.05.2025, були отримані Позивачем 20.06.2025, що, на думку Позивача, свідчить про прострочення виконання договірного обов`язку на 42 календарних дні.
На підтвердження зазначених обставин Позивач посилається на копії поштових конвертів, описи вкладення та відмітки оператора поштового зв`язку, з яких, за його твердженням, убачається дата відправлення документів - 17.06.2025.
Крім того, Позивач стверджує, що Відповідачем не було надано оригіналів міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) за заявками №57 та №58, хоча обов`язок щодо їх надання прямо передбачений як умовами договору, так і положеннями відповідних заявок.
Зокрема, пунктом 8 заявок №57 та №58 визначено, що оплата вартості перевезення здійснюється протягом 12 робочих днів з моменту отримання Замовником оригіналів документів, серед яких прямо зазначено оригінали CMR, акти виконаних робіт, заявки та рахунки.
Позивач вважає, що ненадання оригіналів первинних документів та порушення строків їх подання є істотним порушенням умов договору, оскільки унеможливлює належне ведення бухгалтерського та податкового обліку, створює ризики порушення податкового законодавства та негативно впливає на виконання Позивачем власних договірних зобов`язань перед основним замовником.
Як зазначає Позивач, у зв`язку із несвоєчасним отриманням документів він був позбавлений можливості своєчасно передати належним чином оформлений пакет документів своєму контрагенту, що, на його думку, спричинило негативні фінансові наслідки, затримку взаєморозрахунків та ризик застосування штрафних санкцій.
Посилаючись на положення пункту 4.5 договору, Позивач зазначає, що Замовник має право зменшити суму оплати за перевезення на суму нарахованих штрафних санкцій.
У зв`язку із порушенням строків надання документів Позивачем було здійснено нарахування одноразових штрафів у розмірі 50% від суми фрахту за кожним перевезенням, а саме: - за заявкою №57 від 28.02.2025 - у розмірі 24376,50 грн, виходячи із суми фрахту 48753 грн; - за заявкою №58 від 28.02.2025 - у розмірі 23508,50 грн, виходячи із суми фрахту 47017 грн.
Загальний розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій, за розрахунком Позивача, становить 47885 грн.
Позивач також зазначає, що 23.02.2026 ним було направлено Відповідачу письмову претензію №2 про сплату штрафних санкцій у добровільному порядку, однак Відповідач відмовив у її задоволенні.
За твердженням Позивача, у відповіді на претензію Відповідач посилався на наявність між сторонами іншого судового спору у справі №911/2808/25, однак Позивач вважає такі доводи безпідставними, оскільки предметом тієї справи були вимоги про відшкодування збитків, тоді як у даній справі предметом спору є стягнення договірного штрафу за порушення строків надання первинних документів.
Позивач наголошує, що правова природа вимог у справах є різною, а тому наявність іншого судового провадження не виключає права на звернення до суду з даним позовом.
Крім того, Позивач вказує, що Відповідач фактично не заперечує самого факту прострочення надання документів, а лише не погоджується із правовими наслідками такого порушення.
У зв`язку з наведеним Позивач звернувся до господарського суду та просить суд стягнути з Товариства на його користь одноразові штрафи у загальному розмірі 47885 грн.
Товариство подало зустрічний позов до ФОП Чернюка Василя Ярославовича про стягнення заборгованості за Договором транспортного перевезення вантажів №17 від 08.04.2024 у розмірі 95769,69 грн.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог Позивач за зустрічним позовом зазначає, що 08.04.2024 між сторонами було укладено договір транспортного перевезення вантажів №17, відповідно до умов якого Перевізник зобов`язувався здійснювати перевезення вантажів автомобільним транспортом, а Замовник — оплачувати вартість наданих послуг.
На виконання умов договору сторонами були погоджені та підписані заявки-замовлення №57 від 28.02.2025 та №58 від 28.02.2025.
Як зазначає Позивач за зустрічним позовом, перевезення за заявкою №57 було фактично виконано з вивантаженням вантажу 05.03.2025, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №10698072, а перевезення за заявкою №58 — 10.03.2025, що підтверджується CMR №10649497.
Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що відповідно до пункту 8 заявок №57 та №58 оплата вартості перевезення мала бути здійснена протягом 12 робочих днів з моменту отримання Замовником оригіналів документів.
За твердженням Товариства, 14.03.2025 представником товариства Петренком І. було направлено ФОП Чернюку В.Я. усі документи, необхідні для проведення оплати, зокрема оригінали CMR, що підтверджується товарно-транспортною накладною №20451122693806. При цьому Позивач за зустрічним позовом зазначає, що Відповідач за зустрічним позовом отримав відповідні документи, однак оплату за надані послуги перевезення не здійснив.
Крім того, Позивач за зустрічним позовом зазначає, що наприкінці травня 2025 року отримав від ФОП Чернюка В.Я. претензію, пов`язану із перевезенням вантажу за заявкою №58 від 28.02.2025.
Як вказує Товариство, у зазначеній претензії ФОП Чернюк В.Я. посилався на те, що діяв як перевізник за договором №ТР-2024/681 від 22.03.2024, укладеним із ТОВ «СВІСС КРОНО», та залучив ТОВ «ПЕТМА» як субпідрядника для здійснення фактичного перевезення.
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що предметом претензії були твердження про порушення пункту 20 заявки-замовлення №58 та пункту 3.2.14 договору №17, а саме щодо подання цистерни, яка нібито не відповідала санітарним вимогам та не була належним чином очищена для перевезення смоли UF-2005.
У зв`язку із цим ФОП Чернюк В.Я. заявляв вимоги про відшкодування збитків у сумі 195140,76 грн.
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що в подальшому ФОП Чернюк В.Я. звернувся до Господарського суду Київської області із позовом у справі №911/2808/25 про стягнення з Товариства 195140,76 грн збитків, 1167,72 грн інфляційних втрат, 1491,62 грн процентів та 500 грн штрафу, однак рішенням суду у задоволенні зазначених позовних вимог було відмовлено повністю.
Також Товариство посилається на те, що сам ФОП Чернюк В.Я. підтверджує факт отримання 20.06.2025 поштових відправлень із документами за заявками №57 та №58, а саме актів виконаних робіт, рахунків та заявок.
Водночас Позивач за зустрічним позовом стверджує, що від Відповідача за зустрічним позовом до лютого 2026 року не надходило жодних зауважень щодо ненадання оригіналів CMR, що, на думку Товариства, підтверджує факт отримання таких документів ще у березні 2025 року.
Товариство зазначає, що оригінали CMR не були повторно долучені до поштових відправлень №0840000134676 та №0840000134684 (дата відправки 17.06.2025), оскільки вже були направлені раніше у складі відправлення №20451122693806 та перебували у розпорядженні ФОП Чернюка В.Я.
За твердженням Позивача за зустрічним позовом, Відповідач за зустрічним позовом не виконав свого обов`язку щодо оплати наданих послуг перевезення, внаслідок чого утворилася заборгованість: - за рахунком №111 від 10.03.2025 та актом №111 від 10.03.2025 - у розмірі 47017 грн; - за рахунком №98 від 05.03.2025 та актом №98 від 05.03.2025 - у розмірі 48 752,69 грн.
Загальний розмір заборгованості, заявлений до стягнення, за розрахунком Товариства, становить 95769,69 грн.
Товариство вважає, що надані ним послуги перевезення були фактично виконані та прийняті Замовником, а тому у ФОП Чернюка В.Я. виник обов`язок щодо їх оплати у повному обсязі.
У зв`язку з наведеним Позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з ФОП Чернюка В.Я. на користь Товариства заборгованість за Договором транспортного перевезення вантажів №17 від 08.04.2024 у розмірі 95769,69 грн.
У відзиві на зустрічний позов ФОП Чернюк В.Я. заперечує проти задоволення позовних вимог Товариства про стягнення 95769,69 грн, посилаючись на їх передчасність та безпідставність.
Факт виконання перевезень за вказаними заявками відповідач не заперечує.
Разом з тим, ФОП Чернюк В.Я. вказує, що відповідно до п. 8 заявок та п. 4.2 Договору обов`язок Замовника щодо оплати послуг виникає лише після отримання оригіналів документів, зокрема CMR, актів виконаних робіт, рахунків та примірників заявок. 
ФОП Чернюк В.Я. зазначає, що Товариство не надало належних доказів передачі оригіналів документів, а оригінали міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) станом на момент подання відзиву взагалі не були отримані.
Крім того, відповідач посилається на п. 5.9 Договору, згідно з яким Виконавець зобов`язаний надати Замовнику оригінали документів не пізніше 60 календарних днів з моменту вивантаження транспортного засобу, а у разі порушення такого строку Замовник має право застосувати штраф у розмірі 50% від суми фрахту.
ФОП Чернюк В.Я. зазначає, що документи були надані із суттєвим порушенням строків, оскільки частина документів, за твердженням самого позивача за зустрічним позовом, була отримана лише 20.06.2025, тобто після спливу встановленого договором строку.
Також відповідач заперечує належність та допустимість доказів, наданих Товариством на підтвердження передачі документів, а саме: експрес-накладної від 16.03.2025; фотографій сторінок внутрішнього журналу; скриншотів електронного листування.
На думку відповідача, зазначені докази не підтверджують факту вручення саме оригіналів CMR ФОП Чернюку В.Я., оскільки: одержувачем у поштовій накладній зазначено іншу особу; відсутній опис вкладення; документи направлялися на адресу, не передбачену договором; електронне листування здійснювалося між особами, які не є сторонами договору, та з електронних адрес, не погоджених сторонами як офіційні.
Посилаючись на п. 4.5 та п. 5.9 Договору, відповідач вказує, що ним правомірно застосовано штрафні санкції та здійснено зменшення суми оплати на 50% вартості фрахту за кожною заявкою.
На думку відповідача, фактична сума можливого грошового зобов`язання складає 47884,85 грн.
У відповіді на відзив Товариство заперечує проти доводів ФОП Чернюка В.Я., викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву.
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що ФОП Чернюк В.Я. у відзиві підтвердив отримання 20.06.2025 пакета документів за заявками №57 та №58, включаючи акти виконаних робіт та рахунки на оплату. На думку Товариства, з моменту отримання зазначених документів розпочався перебіг строку для проведення оплати, передбаченого договором.
Також ТОВ «ПЕТМА» посилається на те, що оригінали міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) були направлені на адресу ФОП Чернюка В.Я. ще 14.03.2025 разом із пакетом документів поштовим відправленням за відповідною товарно-транспортною накладною. У зв`язку з цим товариство зазначає, що документи були направлені у межах строків, визначених договором.
Стосовно доказів передачі документів Товариство вказує на наявність експрес-накладної щодо поштового відправлення від 14.03.2025, а також посилається на відсутність повідомлень від ФОП Чернюка В.Я. про неотримання документів упродовж тривалого часу після їх направлення.
Крім того, Товариство посилається на електронне листування між сторонами та надані до матеріалів справи скриншоти електронних повідомлень як на докази обміну документами та комунікації між учасниками правовідносин.
Окремо Товариство звертає увагу суду на внутрішній журнал обліку відправлень, який, на його думку, підтверджує здійснення відправлення документів. Також Товариство заперечує доводи про недопустимість цього доказу.
Щодо застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 5.9 Договору, Товариство зазначає, що підстав для їх нарахування не виникло, оскільки документи були направлені у межах встановленого договором строку. Також товариство вказує на відсутність письмового повідомлення про застосування штрафу в порядку, передбаченому умовами договору.
Товариство просить суд не враховувати доводи, наведені у відзиві на зустрічний позов, задовольнити зустрічний позов у повному обсязі та стягнути з ФОП Чернюка В.Я. 95769,69 грн заборгованості за Договором.
У запереченнях ФОП Чернюк В.Я. зазначає, що строк виконання грошового зобов`язання за Договором не настав, оскільки Виконавцем не було надано повний комплект первинних документів, передбачених умовами Договору, зокрема оригіналів міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR).
Позивач за первісним позовом вказує, що отримання 20.06.2025 актів виконаних робіт та рахунків не свідчить про належне виконання Виконавцем своїх обов`язків у повному обсязі. На його думку, обов`язок щодо оплати виникає лише після отримання всіх документів, визначених договором.
Щодо посилань Товариства на направлення оригіналів CMR 14.03.2025, ФОП Чернюк В.Я. зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів отримання ним зазначених документів. 
Стосовно доводів про відсутність повідомлень щодо неотримання документів ФОП Чернюк В.Я. вказує, що умовами Договору не передбачено обов`язку Замовника повідомляти Виконавця про відсутність окремих документів, тоді як обов`язок доведення належного виконання зобов`язань покладається на Виконавця.
Щодо доказів передачі документів ФОП Чернюк В.Я. звертає увагу суду на те, що одержувачем у поштовому відправленні від 14.03.2025 зазначено Чернюка Олега Степановича, матеріали справи не містять доказів наявності у цієї особи повноважень на прийняття документів від імені ФОП Чернюка В.Я.
Також зазначено, що експрес-накладна не містить відомостей про перелік вкладених документів та не підтверджує направлення саме оригіналів CMR.
Щодо журналу обліку відправлень ФОП Чернюк В.Я. зазначає, що такий документ є внутрішнім документом Товариства та, на його думку, не підтверджує факту передачі або отримання документів Замовником.
Просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства про стягнення 95769,69 грн у повному обсязі.
Товариство подало до суду клопотання про зменшення розміру штрафу, нарахованого ФОП Чернюком В.Я. за порушення строків надання оригіналів товаросупровідних документів. У клопотанні зазначено, що товариство належним чином виконало основне зобов`язання з перевезення вантажу, а порушення стосується виключно документального оформлення. Також заявник послався на відсутність доказів завдання позивачу збитків унаслідок затримки документів, надмірність передбаченого договором штрафу у розмірі 50% вартості фрахту та практику Верховного Суду щодо можливості зменшення неустойки. У зв`язку з цим Товариство просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 1– 5% від суми фрахту та врахувати це під час остаточних розрахунків між сторонами.
У свою чергу, ФОП Чернюк В.Я. подав заперечення на зазначене клопотання. 
Позивач звертає увагу на положення цивільного законодавства щодо неустойки та принцип свободи договору, наголошуючи, що розмір штрафу був погоджений сторонами під час укладення договору.
Крім того, у запереченнях наведено посилання на судову практику щодо індивідуального вирішення питання про зменшення неустойки в кожній конкретній справі. Позивач також зазначив, що подання відповідачем клопотання про зменшення штрафу свідчить про визнання факту наявності підстав для застосування відповідальності, оскільки товариство просить лише про зменшення її розміру. У зв`язку з цим ФОП Чернюк В.Я. просив суд відмовити у задоволенні клопотання Товариства про зменшення розміру штрафу.

Висновки господарського суду.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ч. 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).
Відповідно до статей 525, 526, 610, 611 та 549 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за їх відсутності — відповідно до звичаїв ділового обороту (ст. 526 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, у тому числі прострочення або неповне виконання зобов`язань (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків, а також можливе розірвання договору або зміна його умов (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 цього ж кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 549 ЦК України, неустойка (штраф, пеня) є грошовою сумою або іншим майном, яке боржник зобов`язаний передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пеня — у відсотках за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому штраф є договірною погодженою цивільно-правовою санкцією, яка підкріплює законне право кредитора на стягнення, незалежно від фактичного розміру завданих збитків.
Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Дослідивши надані матеріали справи та оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 08.04.2024 між ФОП Чернюком В.Я. (Замовник) та Товариством (Виконавець) укладено Договір №17 про надання транспортно-експедиційних послуг, на виконання якого сторонами погоджено перевезення вантажів за заявками №57 та №58.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що Товариство виконало перевезення вантажів за зазначеними заявками, а вантаж був доставлений вантажоодержувачам без зауважень щодо строків доставки чи якості наданих послуг.
У межах зустрічного позову Товариство просить стягнути з ФОП Чернюка В.Я. заборгованість за надані послуги перевезення у розмірі 95769,69 грн.
Заперечуючи проти зустрічного позову, ФОП Чернюк В.Я. посилається на те, що строк виконання грошового зобов`язання не настав у зв`язку з ненаданням Виконавцем оригіналів міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR).
Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд критично оцінює доводи ФОП Чернюка В.Я. про те, що оригінали міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) ним не були отримані взагалі.
Надана Товариством експрес-накладна від 14.03.2025 сама по собі не може беззаперечно підтверджувати факт передачі саме оригіналів CMR ФОП Чернюку В.Я., оскільки не містить опису вкладення, а одержувачем зазначено іншу особу. Разом із тим вказаний доказ підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, наявними у справі.
Оцінюючи наявні докази у їх взаємному зв`язку, суд враховує електронне листування сторін щодо оформлення перевезень та направлення документів, наявність доказів вчинення Товариством дій, спрямованих на передачу документів, а також відсутність доказів звернення ФОП Чернюка В.Я. до Виконавця протягом тривалого часу після виконання перевезень із вимогами про повторне направлення документів у зв`язку з їх ненадходженням.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наявні у справі докази роблять більш вірогідним факт передачі Товариством документів за спірними перевезеннями, ніж твердження про їх непередання взагалі.
Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що строк виконання грошового зобов`язання ФОП Чернюка В.Я. не настав.
Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Оскільки факт надання послуг перевезення підтверджений матеріалами справи, а доказів їх оплати відповідачем не надано, вимоги Товариства про стягнення заборгованості в сумі 95769,69 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом із тим судом установлено, що між сторонами виник спір щодо дотримання Виконавцем строків надання первинних документів, передбачених договором.
Відповідно до пункту 5.9 Договору №17 Виконавець зобов`язаний надати Замовнику оригінали документів, що підтверджують надання послуг, не пізніше 60 календарних днів з дати вивантаження. У разі порушення цього строку Замовник має право на застосування штрафу у розмірі 50 відсотків вартості перевезення за кожним окремим випадком.
Як убачається з матеріалів справи, дата вивантаження за заявкою №57 становить 05.03.2025, а за заявкою №58 — 10.03.2025. Відповідно граничними строками надання документів були 04.05.2025 та 09.05.2025.
Разом із тим наявними у справі доказами підтверджується, що документи були фактично отримані Замовником після спливу встановлених договором строків, що сторонами по суті не заперечується.
Отже, суд доходить висновку про порушення Товариством умов пункту 5.9 Договору щодо строків надання первинних документів.
Пунктом 5.9 Договору сторони погодили відповідальність Виконавця у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості перевезення за кожний випадок порушення строків надання документів.
Здійснений ФОП Чернюком В.Я. розрахунок штрафу у сумі 24376,50 грн за заявкою №57 та 23508,50 грн за заявкою №58 на загальну суму 47885 грн судом перевірений та визнаний арифметично правильним.
Щодо поданного Товариством клопотання про зменшення розміру штрафу суд зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій за наявності виняткових обставин та встановлення їх явної неспівмірності наслідкам порушення.
Разом із тим самі лише посилання відповідача на відсутність збитків, належне виконання основного зобов`язання та значний розмір штрафу не свідчать про наявність виключних обставин для зменшення погодженої сторонами відповідальності.
При укладенні договору сторони добровільно погодили порядок та розмір відповідальності за порушення строків надання документів. Доказів існування обставин, які б свідчили про очевидну неспівмірність штрафу наслідкам порушення або про необхідність застосування судом механізму його зменшення, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Товариства про зменшення розміру штрафу.
Таким чином, первісний позов ФОП Чернюка В.Я. про стягнення штрафу в сумі 47885 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а зустрічний позов Товариства про стягнення заборгованості за надані послуги перевезення в сумі 95769,69 грн також підлягає задоволенню.
В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.
Щодо зарахування зустрічних вимог
Відповідно до частини 11 статті 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.
Враховуючи що вимоги сторін є однорідними, суд дійшов висновку про зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Так, оскільки предметом первісного позову є стягнення штрафних санкцій (штрафу) за прострочення зобов`язань з передачі документів, а предметом зустрічного позову є стягнення основної заборгованості за Договором транспортного перевезення, суд вважає за доцільне здійснити зустрічне зарахування, 47885 грн штрафу за первісним позовом та 47885 грн основного бору за зустрічним позовом.
Так, оскільки сторонами фактично визнано наявність даних заборгованостей та судом підтверджено їх факт існування, судом здійснюється зарахування задоволених зустрічних вимог у розмірі 47885 грн.
Вирішення питання щодо судових витрат
Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як встановлено судом, первісний позов ФОП Чернюка В.Я. підлягає задоволенню у повному обсязі, так само у повному обсязі підлягає задоволенню і зустрічний позов ТОВ «ПЕТМА».
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з первісним та зустрічним позовами кожною зі сторін сплачено судовий збір в однаковому розмірі — 2662,40 грн.
За таких обставин підстав для додаткового розподілу судових витрат між сторонами суд не вбачає, оскільки вимоги обох сторін задоволені повністю, а понесені ними витрати зі сплати судового збору є рівними та підлягають зустрічному зарахуванню.
Відтак, після набрання судовим рішенням законної сити наказ буде видаватись лише на стягнення з Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петма" (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, село Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., будинок 41о, код 39705187) різниці між присудженими сумами у розмірі 47884,69 грн.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Первісний позов Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТМА» про стягнення штрафу у розмірі 48885 грн – задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Петма" (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, село Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., будинок 41о, код 39705187) на користь Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) штраф у розмірі 47885 грн та 2662,4 грн витрат зі сплати судового збору.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТМА» до Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича про стягнення заборгованості у розмірі 95769,69 грн – задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петма" (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, село Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., будинок 41о, код 39705187) заборгованість за надані послуги перевезення у розмірі 95769,69 грн та 2662,4 грн витрат зі сплати судового збору.
На підставі частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування присуджених сум, за наслідком чого:
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петма" (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, село Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., будинок 41о, код 39705187) 47884,69 грн боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз