Справа № 545/969/26 
Провадження № 2/545/1380/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р.  м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Зуб Т.О.,
за участі секретаря Пінчук З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою, зазначивши, що 14.05.2025 року  ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» кредитний договір № 1834280. 
27.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27082025, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15218,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18,00 грн.- сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 4200,00 грн.- сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн.- сума заборгованості за неустойкою (штраф,пеня).
Враховуючи вищенаведене, просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» вищезазначену суму заборгованості за кредитними договорами та суму сплаченого судового збору при зверненні до суду.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24.03.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.
29.04.2026 року від представника відповідача- адвоката Пишногуб Н.О. надійшов відзив на позов, у якому зазначила, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому на нього розповсюджуються пільги, які надаються військовослужбовцям та членам їх сімей, передбачені ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якої штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Крім того, відповідно до п.18 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також положення п.п.1.5.1, 1.5.2. спірного кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту та комісія за обслуговування кредиту є нікчемними, а тому вимоги про стягнення з ОСОБА_1 комісії за надання кредиту в сумі 18,00грн. та комісії за обслуговування кредиту 4200,00 грн. також не підлягають задоволенню.
01.05.2026 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначили, що відповідач звернувся з метою погашення заборгованості в добровільному порядку. Відповідач направив документи які свідчать про те, що він є військовим. Останньому було запропоновані лояльні умови для погашення заборгованості як для військового та направлено реквізити на месенжер, але кошти від ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ФК`ЄАПБ» не надходило.
11.05.2026 року від сторони відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 
В судове засідання сторони не з`явилися.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 14.05.2025 року  ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» кредитний договір № 1834280. Відповідно до зазначеного договору відповідачу були перераховані грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 .
27.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27082025, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників. Згідно Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. 
Згідно Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно Договору факторингу відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» за Кредитними Договорами та їх перехід від ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ», після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах - передбачених Договором.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27082025 від 27.08.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15218,00 грн., з яких: 6000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 18,00 грн.- сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 4200,00 грн.- сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн.- сума заборгованості за неустойкою (штраф,пеня). 
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом».
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
ОСОБА_1 своїх зобов`язань вчасно не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за вищевказаним договором кредиту, що підтверджується відповідними довідками про розрахунок заборгованості.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Щодо стягнення неустойки за кредитним договором, суд зазначає наступне.
Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період- період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація- комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період- це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 і триває до теперішнього дня. Починаючи з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан.
Верховний Суд в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 30.05.2018 року (справа №521/12726/16-ц) зробив висновок, що штрафні санкції та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Національний банк України в своєму листі від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО» надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, у якому в відповідних розділах здійснюють службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
З довідки № 329 від 11.05.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 з 05.02.2025 року проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 95).
Отже, з наданих відповідачем документів вбачається, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому суд вважає, що вищевказані норми закону на нього розповсюджуються.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що ОСОБА_1 нараховано 5000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що в даному випадку на спірні правовідносини, щодо стягнення із ОСОБА_1 неустойки поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідача було мобілізовано 05.02.2025 року, у зв`язку з чим з останнього не підлягає стягненню неустойка.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення неустойки задоволенню не підлягають.
Що стосується стягнення 18,00 грн. суми заборгованості по комісії за надання кредиту; 4200,00 грн. суми заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Первісним кредитором фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.
Отже, умови договору про нарахування позивачем комісії є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог щодо стягнення комісії також слід відмовити.
Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 6000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України- у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19.
Системний аналіз ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори, звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, а учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України- у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, однак не звільняються від обов`язку виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що вимоги позивача задоволено частково, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1312,13 грн. 
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 610-612 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 133, 140, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором-задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» (IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 1834280 від 14.05.2025 року в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» (IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1312 (одна тисяча триста дванадцять) грн. 13 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Т. О.  Зуб