Справа № 137/565/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2026 р. 

Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2026 представник позивача Кишковска К.А. звернулася до суду через підсистему «Електронний суд» із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 09.06.2025 шляхом заповнення ОСОБА_1 усіх граф відповідної форми, сторони по справі уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1561-9914, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складає єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, та з яким відповідачка була попередньо ознайомлена. Відповідно до умов договору відповідачка отримала від позивача кредит.
Однак відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів, а тому станом на 18.03.2026 утворилась заборгованість у розмірі 42 489,58 грн. , що складається з: 11 339,55 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 25 390,03 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 5 760,00 грн. - заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК України.
Відтак остаточно просили суд стягнути з відповідачки суму заборгованості за Кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 42 489,58 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
11.05.2026 відповідачкою ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, мотивований тим, що заявлена до стягнення сума процентів є неспівмірною та значно перевищує суму основного боргу, що, на її думку, порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності, а також права споживача фінансових послуг. Посилалась на норми ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», практику Конституційного Суду України та Верховного Суду щодо недопустимості стягнення непропорційно великих сум процентів. Також зазначала, що в період виникнення заборгованості перебувала у декретній відпустці, що суттєво обмежило рівень її доходів та ускладнило належне виконання фінансових зобов`язань, а в умовах дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, та від обов`язку сплати неустойки (а.с. 41-43)
Представник позивача до судового засідання не з`явився. До позовної заяви долучено клопотання у якому представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Резуєв Є.В. (директор) просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 30).
Відповідачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. Надіслала на електронну адресу суду клопотання, яким просила розгляд справи проводити у її відсутність (а.с. 51).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши заяви сторін, матеріали справи, відзив на позовну заяву, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст.ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено в судовому засіданні, 09.06.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено в електронній формі кредитний договір № 1561-9914, за яким відповідачка отримала кредит (а.с. 12-14).
Отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 12 000,00 грн. підтверджено договором про відкриття кредитної лінії № 1561-9914 від 09.06.2025 року та Правилами відкриття кредитної лінії, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А1834 (а.с. 12-19); квитанціями про перерахування 12 000,0 грн кредитних коштів (а.с. 20) та довідкою (а.с. 21).
Розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга - кошти в позику, згідно якого станом на 18.03.2026 загальна заборгованість ОСОБА_1 внаслідок не належного виконання останньою умов вищевказаного договору становить 42 489,58 грн., що складається з: 11 339,55 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 25 390,03 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 5 760,00 грн. - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК (а.с. 22-23).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, та взяв на себе зобов`язання щодо їх повернення разом із процентами у строки та порядку, визначені договором. Водночас відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення 5 760,00 грн. у якості заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022 р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 5 760,00 грн.
Разом з тим суд не приймає до уваги доводи відповідачки, наведені у відзиві, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження перебування у декретній відпустці, розміру доходів чи неможливості виконання зобов`язань перед судом не надано. Сам по собі факт перебування у декретній відпустці не є підставою для звільнення особи від виконання взятих на себе договірних зобов`язань. Крім того, посилання відповідачки на положення законодавства щодо звільнення від відповідальності у період дії воєнного стану судом уже враховано при вирішенні питання про відмову у стягненні процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Водночас зазначені обставини не звільняють відповідачку від обов`язку повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, передбачених умовами укладеного договору. При цьому у відзиві відповідачка фактично не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, однак водночас просить повністю відмовити у задоволенні позову та покласти судові витрати на позивача, що є суперечливим та не узгоджується із встановленими судом обставинами справи.
Разом з тим доводи відповідачки щодо неспівмірності та надмірності процентів за користування кредитом є необгрунтованими та спростовуються умовами укладеного між сторонами договору. Як встановлено судом, кредитний договір №1561-9914 від 09.06.2025 був укладений відповідачкою в електронній формі шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором, що підтверджує її згоду з усіма істотними умовами договору, у тому числі щодо розміру процентної ставки та комісійних платежів. Згідно з пунктами 4.3, 4.6, 4.7 договору (а.с. 12 зв.) сторони погодили фіксовану процентну ставку у розмірі 1% за кожен день користування кредитом (із можливістю застосування зниженої ставки за умовами програми лояльності), що є складовими погодженої сторонами плати за користування кредитними коштами. Вказані умови були чітко визначені договором, доведені до відома відповідачки до його укладення та не змінювались кредитодавцем в односторонньому порядку. Таким чином, посилання відповідачки на «надмірність» процентів фактично зводиться до незгоди з умовами укладеного договору, які нею були прийняті при його підписанні, що не може бути підставою для звільнення від виконання взятих на себе зобов`язань.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, заперечення відповідачки, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача 36 729,58 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11 339,55 грн, заборгованість за відсотками - 25 390,03 грн., оскільки остання не виконала свої зобов`язання за договором №1561-9914 від 09.06.2025.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2662,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (36 729,58грн. * 100% : 42 489,58 грн. ціни позову = 86,44 %), тобто 86,44 % від суми сплаченого судового збору складає 2 301,37 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за договором №1561-9914 від 09.06.2025 у розмірі 36 729,58 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 11 339,55 грн., заборгованість за відсотками 25 390,03 грн. та 2 301,37 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.