ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 квітня 2026 року 
м. Харків
справа № 645/3947/25
провадження № 22-ц/818/1206/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Яцини В.Б., Шабельнікова С.К.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  за апеляційною скаргою Сікорської Ірини Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2025 року, постановлене суддею Шевченко Г.С.
в с т а н о в и в:
19 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», до відповідача ОСОБА_1 , в якому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 200265024 від 04.05.2020 року в розмірі 44589,67 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.05.2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви № 200265024 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідно до умов якого Відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 34226,99 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме було відкрито рахунок та перераховано грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на Рахунок споживчих кредитів Позичальника, що підтверджується виписками за кредитними договорами. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №200265024 від 04.05.2020 року становить 44589,67 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 31950,81 грн.; заборгованість за відсотками – 12638,86 грн.; заборгованість за комісією – 0 грн. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №200265024 від 04.05.2020 року. Просили стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.
Заочним рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2025 року позовні вимоги заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»– задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, б. 1, корп. 28) суму заборгованості за кредитним договором № 200265024 від 04.05.2020 року в розмірі 44589,67 грн. станом на 25.07.2024 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, б. 1, корп. 28) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривень 20 копійок. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.
Зазначає, що як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вважав що факт виконання позичальником своїх обов`язків щодо надання кредитних коштів підтверджено наявною у матеріалах справи випискою. Проте в матеріалах справи наявна виписка якою не підтверджуєтся факт видачі кредитних коштів. Наявна в матеріалах справи виписка не містить детальної інформації що підтверджувала б факт видачі кредитних коштів, факт перерахування кредитних коштів в рахунок оплати за іншими споживчими кредитами чи використання у інший спосіб, виписка також не містить інформації про вчинені платежі відповідачем та інформацію про цільове зарахування таких платежів. Позивачем надано розрахунок заборгованості з якого вбачається лише сума заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами. Відповідачем проводилися оплати по кредиту, які не враховані первісним кредитором, виписка наявна в справі не містить інформації про зарахування таких платежів. Так, 30.12.2020 р. відповідачем сплачено 1440,00 грн., 25.02.2021 р. сплачено 1440,00 грн., 12.04.2021 р. сплачено 1440,00 грн., 27.07.2021 р. сплачено 1440,00 грн. 18.11.2021 р. сплачено 1125,00 грн., 11.02.2022 р. сплачено 1437,00 грн. Всього сплачено 8332,00 грн. Довідка АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» додається. Надати вказану довідку до суду першої інстанції відповідач не міг оскільки не отримував судових повісток та не повідомлявся про розгляд справи. Крім того, варто відзначити що судом не тільки не з`ясовано чи проводилися оплати але і не з`ясовано куди спрямовано оплачені кошти – в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами чи комісіями. Судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про пролонгацію договору оскільки відповідач не підписувала з позивачем жодних додаткових угод, а зміни в договір згідно приписів ст. 651 ЦК України вносяться за взаємною згодою сторін. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ініціювала пролонгацію договору – відсутні заяви що підтверджували б це, відсутні докази оплати комісії за пролонгацію. Зазначає, що витяг з реєстру прав вимог до договорів факторингу не підписаний та не завірений печатками сторін. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «ФК КРЕДИТ КАПІТАЛ» права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє. Вказує, що витрати на правову дорпомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконани робіт та ціною позову. Зазначає, що відповідач також заявляє клопотання про відшкодування його витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 04.05.2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви № 200265024 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідно до умов якого Відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 34226,99 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме було відкрито рахунок та перераховано грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на Рахунок споживчих кредитів Позичальника, що підтверджується виписками за кредитними договорами. 
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Станом на дату відступлення права вимоги, тобто 25.07.2024 року, заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №200265024 від 04.05.2020 року становить 44589,67 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 31950,81 грн.; заборгованість за відсотками – 12638,86 грн.; заборгованість за комісією – 0 грн. 
25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. 
Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №200265024 від 04.05.2020 року.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У справі, яка переглядається, фактичні обставини справи вказують на те, що позивач довів належними і допустимими доказами факт укладення договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто, виконання кредитором належним чином своїх обов`язків.
Встановлено, що 04.05.2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви № 200265024 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідно до умов якого Відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 34226,99 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.
Факт виконання первісним кредитором (Акціонерним товариством «Банк Форвард») своїх зобов`язань за договором №200265024 від 04.05.2020 року підтверджується випискою по особовому рахунку, з якого вбачається, що відповідачу видано кредит на суму 34226,99 грн. (а.с. 12).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що сукупність наявних у справі доказів свідчить про те, що банком шляхом вчинення відповідних конклюдентних дій (відкриття рахунку, видача картки, встановлення кредитного ліміту було акцептовано (прийнято) оферту (пропозицію) відповідача ОСОБА_1 про укладення договору на визначених у Заяві умовах.
ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, що вбачається з банківських виписок по особовим рахункам.
При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому, позичальник не надав доказів на спростування укладення кредитного договору на вищезазначених умовах, зазначеної позивачем заборгованості.
Як вбачається із Заяви (Оферти) №200265024 від 04.05.2020 року строк дії договору кредиту 1481 днів, а саме з 05.05.2020 року по 05.05.2024 року.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано виписку по рахунку, яка підтверджує факт користування грошовими коштами.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75/ передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за договором кредиту.
Відповідач посилається на те, що відповідачем проводилися оплати по кредиту, які не враховані первісним кредитором.
Колегією суддів перевірено виписку по особовому рахунку, надану позивачем на підтвердження заборгованості, з якої вбачається, що кошти, в указані відповідачем періоди надходили до банку та розподілялися на сплату тіла кредиту, сплату відсотків та прострочених відсотків. 
Крім того, відповідачем надана довідка АТ КБ «Приват Банк», в якій зазначено, що в указані відповідачем дати дійсно надходили кошти на погашення кредиту.
При цьому свого контррозрахунку відповідачем не надано, як і не надано доказів щодо нарахування 40% відсотків річних передбачених Заявою (Оферту) №200265024 від 04.05.2020 року, поза межами строку дії картки.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності позивачем факту укладеннгя кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, фактичного використання та не повернення відповідачем вказаних кредитних коштів та погоджених процентів за користування кредитом та правильно виснував про задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 44589,67 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 31950,81 грн., 12638,86 грн. заборгованність за відсотками.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
25 липня 2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги.
Відповідно до договору № GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024, укладеному між АТ «Банк Форвард» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», останнє набуло право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 200265024 від 04.05.2020, боржником за яким є ОСОБА_1 , на суму 44589,67 грн., що підтверджується копіями договору № GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024, витягу із Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, платіжної інструкції про оплату за договором № GLIN426202 від 23.07.2024 року.
З огляду на викладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 .
Надані копії договору та витяг з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним ним з АТ «Банк Форвард» кредитним договором. Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
09.06.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як новим кредитором було надіслано письмову вимогу відповідачу про погашення кредитної заборгованості. Згідно з договором № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Банк Форвард», включно і до відповідача ОСОБА_1 , згідно витягу з реєстру договорів, загальний борг якого 44589,67 грн.
Твердження відповідачки про те, що стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача у сумі 7000 грн, є безпідставним, бо вказаний розмір витрат є неспівмірним із наданими адвокатом послугами, колегія суддів вважає необґрунтованими.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн., надав Договір про надання правової допомоги №0206 від 02.06.2025 року, акт наданих послуг від 09.06.2025, детальний опис наданих послуг до Акту №307 від 09.06.2025, свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер.
Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що адвокатом були надані позивачу послуги на вказану суму і ця сума є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Так, адвокатом були виконані такі роботи: консультація клієнта, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта, складення позовної заяви.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач із заявою про зменшення судових витрат на правову допомогу не звертався.
Таким чином, беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу в суді першої інстанції, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених позивачем в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді         В.Б. Яцина

С.К. Шабельніков